ET JULEEVENTYR AF CHARLES DICKENS
FØRSTE AFSNIT MARLEYS SPØGELSE
Marley var død, for at begynde med begyndelsen. Det var ganske vist.
Ja.
Ganske død.
Som en sild.
Dødsattesten, hr.
DØDSATTEST JACOB MARLEY
EBENEZER SCROOGE VIDNE
Stop!
Væk med dig, klodrian.
Mange bække små...
- Kan De komme til? - Ærlig talt!
Forbrydere.
ET JULEEVENTYR
Vi er sultne.
- Vær så rar, vi er meget sultne. - Bare en gnalling. Vi er sultne.
- Hvad som helst. - Vi er meget sultne.
Vi er meget sultne.
Glædelig jul fra hans nåde, borgmesteren!
Se! Der er det!
Kom med det! Det er vores kød!
Kom med det! Det er vores! Det er vores kød!
- Værsgo. - Tak.
Friske kastanjer ristet i morges.
- Hvad med den her? - Den er perfekt.
Det er en fin friskfanget ål.
Her er Faderen, Sønnen og Helligånden. Forsvind.
Og hvor er ærten? Bum, bum, bum, bum...
Bum! Forsvind.
Sådan. Se her.
S YV JULEAFTENER SENERE
KUL
Glædelig jul, onkel!
- Gud velsigne dig. - Humbug!
Er julen humbug? Onkel dog! Det mener du jo ikke.
"Glædelig jul"!
Hvad har du at glædes over? Du er jo ludfattig.
Hvad har du at være dyster over? Du er jo rig.
- Humbug! - Du må ikke være gnaven, onkel.
Hvad kan jeg ellers være i denne verden af tåber?
"Glædelig jul"!
Er julen andet end regninger, man ikke kan betale?
Et år til på kontoen men ikke en øre til på lommen?
Hvis det stod til mig,
blev ethvert fæ, der går og siger glædelig jul,
kogt i sin egen grød
og begravet med hjertet spiddet af kristtjørn.
Onkel dog!
Du kan fejre din egen jul og lade mig fejre min.
Fejre den? Jamen du fejrer den jo ikke!
Så lad mig ignorere den.
Den har aldrig gavnet dig.
Meget har gavnet mig, uden at jeg har tjent på det,
blandt andet julen.
For mig er julen en gavmildhedens tid.
Det er der, folk åbner sig
og tænker på alle som medrejsende til graven
og ikke en fremmed race af dyr på andre rejser.
Og derfor, onkel,
skønt den aldrig har givet mig det mindste guld eller sølv på lommen,
har den gavnet mig, og jeg siger Gud velsigne den!
Hvis jeg hører en lyd til fra dig, Cratchit,
kommer du til at fejre jul med en fyreseddel!
Du har ordet i din magt. Det er et under, du ikke er politiker.
Vær ikke så gnaven, onkel. Kom og spis med os i morgen.
Så hellere møde dig i Helvede.
Jamen hvorfor? Hvorfor er du så følelseskold, onkel?
Hvorfor giftede du dig?
Fordi jeg forelskede mig.
Fordi...
...du...
...forelskede dig?
Farvel.
Jeg beder dig ikke om noget. Jeg forlanger intet.
- Hvorfor kan vi ikke være venner? - Farvel.
Det gør mig ondt, at du er så stejl.
Men jeg er kommet i julens navn,
- så glædelig jul, onkel! - Farvel!
- Og godt nytår! - Farvel, blev der sagt!
Og glædelig jul, hr. Cratchit.
I lige måde, hr.
Endnu et fæ.
En kontorist, der tjener 15 shillings om ugen
og har kone og familie, der taler om en glædelig jul.
Jeg lader mig indlægge.
Goddag. Scrooge og Marley's, formoder jeg?
Har jeg fornøjelsen af at tiltale hr. Scrooge eller hr. Marley?
Hr. Marley har været død i syv år.
Han døde for syv år siden på denne selv samme aften.
Nå, men hans storsind
bliver utvivlsomt holdt i hævd af hans nulevende partner.
I denne festens højtid, hr. Scrooge,
er det i højere grad end normalt ønskeligt, at vi giver et bidrag
til de fattige og forarmede.
Mange tusinde står uden tag over hovedet.
Er der ingen fængsler?
Fængsler? Fængsler er der nok af.
Hvad med arbejdsanstalterne? Drives de stadig?
Ja. Jeg ville ønske, det ikke var tilfældet.
Er trædemøllen i fuld vigør?
- Den er meget travl. - Godt!
Jeg var bange for, at de ikke længere tjente deres formål.
Ja. I denne festens højtid vil nogle få af os skaffe midler,
så vi kan give de fattige kød, drikke og varme.
Hvad skal vi notere Dem for?
- Ingenting. - Ønsker De at være anonym?
Jeg ønsker at være i fred! Jeg muntrer mig ikke i julen
og har ikke råd til at muntre en flok dovendidrikker.
Jeg støtter de nævnte etablissementer.
Og de forarmede må søge derhen.
Mange har ikke muligheden.
Og mange ville ærlig talt hellere dø.
Så skulle de tage at gøre det, så vi får sat skik på overbefolkningen!
Farvel, de herrer.
Farvel.
Du vil velsagtens have fri hele dagen i morgen?
Hvis det passer Dem.
Det gør det ikke, og det er ikke rimeligt.
Hvis jeg trak dig i løn, ville du føle dig snydt.
Men jeg må ikke føle mig snydt, når jeg betaler løn for ingenting.
Det er jo kun en gang om året.
Det er en dårlig undskyldning for at plukke en mand hver 25. december.
Men jeg er vel nødt til at give dig en fuld fridag.
Kom så meget desto tidligere dagen efter.
Længe leve juleaften!
Det var da fordømt!
Hvor er I? Der!
Hvorfor skal alting altid gå ud over mig?
Forsvind!
Galimatias!
Min fantasi er løbet af med mig.
Andet er det ikke.
Det er og bliver hum...
Så så!
Hvad er det, du vil mig?
Meget.
- Hvem er du? - Spørg hellere, hvem jeg var.
Hvem var du da?
Da jeg levede, var jeg din kompagnon,
Jacob Marley.
Kan du sidde ned?
- Ja, det kan jeg. - Så gør det.
Du tror ikke på mig.
Nej.
Hvorfor tvivler du på dine sanser?
Fordi selv det mindste kan påvirke dem.
Lidt maveuro kan få dem til at spille én et puds.
Måske er du et stykke ufordøjet kød. En klat sennep.
En gnalling ost. En klump ufordøjet kartoffel.
Der er mere kød end død over dig, hvem du end er.
Nåde! Modbydelige genfærd, hvorfor plager du mig?
Verdslige menneske, tror du på mig eller ej?
Ja! Det må jeg jo!
O, ve og klage!
Du er bundet i lænker. Hvorfor?
Jeg bærer den kæde, jeg smedede i livet.
Jeg smedede den led for led og meter for meter.
Kan du kende dens mønster?
Kan du forestille dig vægten og længden af den kæde, du bærer?
Den var lige så tung og lang som denne for syv juleaftener siden.
Din kæde er i sandhed mastodontisk.
Jacob, du skal ikke sige mere.
Sig nogle trøstende ord, Jacob.
Jeg har intet at sige.
Jeg kan ikke blive.
Jeg kan aldrig finde hvile.
Mærk dig mine ord. I livet gik min ånd aldrig forbi vort kontor,
aldrig hinsides vort usle vekselerer-huls snævre grænser.
Nu venter endeløse rejser mig.
Har du, i de syv år du har været død, været på farten uafbrudt?
Uafbrudt. Ingen hvile. Ingen fred.
Du må have nået meget på syv år.
Jeg var blind! Blind! Jeg kunne ikke se mit eget liv!
Sat over styr og misbrugt. O, ve og klage!
Jamen du havde da forretningssans!
Forretningssans!
Jeg skulle have haft sans for mine medmennesker!
Jeg skulle have haft sans for andres velfærd.
Velgørenhed, nåde og næstekærlighed skulle jeg have haft sans for.
Lyt til mine ord! Min tid er næsten omme.
Ja. Men du må ikke være hård ved mig, Jacob.
Jeg er kommet for sige,
at du har en chance for at undslippe min skæbne.
En chance, jeg har tilvejebragt, Ebenezer.
Du har altid været mig en god ven, Jacob. Tak.
Du bliver hjemsøgt af tre ånder.
Er det, hvad jeg har at se frem til?
- Ellers tak. - Det første kommer i morgen,
når klokken slår et.
Kan jeg ikke få dem alle sammen på en gang, Jacob?
Det næste kommer natten efter på samme tid.
Og det tredje kommer natten efter,
når klokkens sidste tolvslag
er klinget ud.
Du har set mig for sidste gang.
Jeg er ked af det.
Jeg ville ønske, jeg kunne hjælpe dig.
Er du ånden, hvis komme er blevet mig varslet?
Ja, det er jeg.
Kan jeg mon overtale dig til at tage hatten på?
Vil du så hastigt slukke med dine verdslige hænder
det lys, jeg giver?
Nej nej! Undskyld!
Jeg mente det ikke! Jeg ville ikke fornærme dig.
Jeg troede bare, at jeg...
Hvem og hvad er du?
Jeg er spøgelset fra fortidens jul.
En fjern fortid?
Din fortid.
Rejs dig op.
Og følg med mig.
Jamen jeg er dødelig. Jeg falder ned.
Så bær en berøring af min hånd dér,
og du vil blive båret mere end rigeligt.
Du fredsens.
Her voksede jeg op.
Her levede jeg som dreng.
Dine læber... skælver.
Og hvad er det?
- På din kind. - Ikke noget.
Jeg fik noget i øjet.
Kan du huske vejen?
Om jeg kan.
Jeg kan den med bind for øjnene.
Det er blot skygger af noget, som har været...
De har ingen bevidsthed... om os.
Jeg kender dem.
GLÆDELIG JUL
Jeg kender hver og en af dem.
Det var mine klassekammerater.
Kom med.
Det... var min skole.
Skolen er ikke helt forladt.
Et enligt barn,
forsømt af sine venner,
er blevet efterladt.
Det ved jeg godt.
Arme dreng.
Arme, arme dreng.
Lad os se en anden jul.
Ebenezer!
Min kære, kære bror! Jeg er kommet for at følge dig hjem!
- Hjem, lille Fan? - Ja, hjem!
Far er blevet meget sødere end før.
Han talte så blidt til mig en aften,
at jeg turde spørge, om du måske kom hjem.
Og han sagde ja!
Han har sendt mig af sted for at hente dig.
Og vi skal være sammen hele julen.
Og vi får den bedste tid i hele verden!
Du er en enestående kvinde, lille Fan.
- Hun havde et stort hjerte. - Hun døde som kvinde.
Og hun fik vist nok...
...børn.
Ja, et barn.
Korrekt.
- Din nevø. - Ja.
Kender du dette sted?
Om jeg gør! Her var jeg lærling.
Det er jo gamle Fezziwig. Gud velsigne ham!
Fezziwig er i live igen!
Ebenezer, kom så!
Kom så! Dick! Kom så! Den er seks!
De kommer snart.
Dick Wilkins. Du fredsens, ja. Der er han jo. Dick Wilkins.
Han var meget begejstret for mig.
Så, drenge! Nu arbejder vi ikke mere. Det er juleaften!
Så rydder vi lokalet.
Der skal være masser af plads.
Maestro!
Må jeg præsentere...
Godt klaret!
Og nu, kære spillemand, hvis du vil være så venlig
at spille op til en sir Roger de Coverley-dans!
Må jeg have æren af denne dans?
Ebenezer, det er din tur.
- En anden udkåren har taget min plads. - En anden udkåren? Hvad mener du?
En med et gyldent skær.
Intet i denne verden er mere skræmmende for mig
end et liv i fattigdom.
Hvorfor fordømmer du så indædt
den ærlige stræben efter velstand?
Du frygter verden for meget, Ebenezer.
- Du har forandret dig. - Hvad?
Jeg er måske blevet klogere, men jeg har ikke vendt dig ryggen.
Jamen vores aftale er gammel.
Den blev indgået, da vi var fattige og tilfredse med at være det.
Da den blev indgået...
- Var du en anden mand. - Jeg var en dreng!
Jeg løser dine bånd, Ebenezer.
Har jeg nogensinde søgt det?
- Ikke med ord, nej. - Med hvad da?
Med dit ændrede væsen.
Med dit ændrede humør.
Med alt, hvad der gav min kærlighed værdi i dine øjne.
Sig mig en ting, Ebenezer... hvis vi ikke havde haft denne aftale,
ville dit blik så falde på mig nu?
Nej.
Tror du ikke?
Jeg ville med glæde tro noget andet, hvis jeg kunne.
Men ville du vælge en pige uden medgift?
En pige uden en øre på lommen efter forældrenes død?
Du, som vejer alt efter fortjeneste.
Jeg løser dine bånd, Ebenezer.
Må du blive lykkelig i det liv, du har valgt.
Ånd, få mig væk herfra.
Jeg sagde jo, at det var skyggerne af det, som har været.
De er, hvad de er. Du skal ikke give mig skylden.
Få mig væk. Jeg holder det ikke ud.
Forsvind! Før mig hjem!
Hold så op med at plage mig!
Fordømt!
Kom ind, Scrooge!
Kom ind! Kom ind og lær mig at kende, menneske!
Jeg er spøgelset fra nutidens jul.
Se på mig!
Har du aldrig før set en som mig?
Aldrig.
Har du aldrig været i selskab med mine storebrødre?
Det tror jeg ikke.
Har du mange brødre?
Over 1800.
1842, for at være helt præcis.
Jeg ser, du bærer skede men ikke noget sværd.
Ja, så sandelig.
Fred på jorden og i mennesket Guds velbehag.
Ånd, før mig hen, hvor du lyster.
Rør ved min kåbe.
Hvad sker der? Hvad laver du?
- Besynderligt. - Ja, så sandelig.
Ikke mange dødelige får menneskets verden at se fra himlen.
Ja.
Det er ganske smukt.
BAGERI
Ånd, disse arme mennesker har ikke midler til at tilberede deres mad.
Og dog lukker I de eneste steder,
hvor de kan varme deres mad hver syvende dag.
Hør på mig, Scrooge.
Visse mennesker på din jord
hævder at kende mig og mine brødre
og handler nedrigt og selvisk i vort navn.
Disse såkaldte gejstlige
er så fremmede for mig og mine nærmeste, som havde de aldrig levet.
Skyld skylden for deres gerninger på dem, ikke på os.
Det skal jeg nok.
Kan du lugte det?
En gås, som steger lifligt!
Kom så!
Jeg antager, at denne fattiglus' hjem har en betydning.
Din trofaste assistent har ikke råd til mere for sine 15 dask om ugen.
- Mor! - Far!
Vi kom lige forbi bageren...
Og gåsen dufter fantastisk!
Luk døren. Hvor bliver jeres kære far dog af?
Og jeres bror. Og Martha kom ikke så sent sidste juledag.
Der er hun, mor. Der er Martha.
Hurra! Martha... Vent, til du ser vores pragtfulde gås!
Stik så hen og hent fuglen.
Og tag børnene med. Og ikke noget pjank.
Gudskelov! Hvor kommer du dog sent, min kære!
Vi skulle have en del fra hånden i går og i morges.
Pyt. Nu er du her jo. Sæt dig foran kaminen og få varmen.
Nej nej. Der kommer far.
Gem dig, Martha. Gem dig nu!
- Det er koldt udenfor. - Dav, far. Dav, Timmy.
Hvor er vores Martha henne?
Hun kommer ikke.
Kommer hun ikke? Kommer hun ikke juledag?
Her er jeg, far!
Der narrede vi dig, far.
Jeg kunne ikke bære at se dig skuffet, kære far.
Hvor er det dejligt at se dig, Martha.
Kom. Jeg kan høre grøden boble.
Skal vi se efter?
- Hvordan opførte lille Tim sig? - Mageløst. Og mere til.
Han bliver tankefuld, når han sidder alene,
og tænker de særeste tanker.
Han sagde, at han håbede, folkene i kirken havde set ham,
fordi han er krøbling,
og at de her juledag skulle huske,
hvem der fik lamme tiggere til at gå og blinde til at se.
Han bliver sundere og stærkere, for hver dag der går, min kære.
Hvor ser grøden lækker ud!
Hele vaskehuset dufter som et konditori.
Ånd, sig mig en ting. Kommer lille Tim...
Jeg ser en tom stol i den triste krog ved kaminen.
Og en krykke uden ejer.
Omhyggeligt bevaret.
Julegåsen!
Lad os få klædet af.
Godt klaret, Peter.
Aldrig har jeg set så prægtig en gås.
Det er så sandelig en smuk fugl.
Men jeg beder til, at børnene en skønne jul
får smagt kalkun.
Måske en dag, min kære.
Jeg vil gerne udbringe en skål.
For hr. Scrooge.
Manden bag vort festmåltid.
Den er god med dig. Jeg ville ønske, han var her.
Så skulle han få noget at tygge på,
og han skulle have god appetit.
Skat, børnene... Det er juledag.
Ja ja. Hvordan kan man skåle på sådan en modbydelig,
fedtet, ufølsom mand som hr. Scrooge?
Du ved, hvor hæslig han er. Ingen kender ham bedre end dig.
Skat, det er juledag.
Jeg skåler på ham for din og julens skyld, ikke for hans.
Glædelig jul og godt nytår.
Det bliver utvivlsomt et glædeligt og godt år.
Glædelig jul til os alle. Gud velsigne os.
Gud velsigne os... alle sammen.
Glædelig jul og godt nytår.
Kære ånd, sig, at lille Tim bliver skånet.
Hvis fremtiden ikke rykker disse skygger...
...vil barnet dø. - Dø?! Nej!
Og hvad så? Hvis han skal dø, så kan han da lige så godt gøre det...
...og få sat skik på overbefolkningen.
- Tænker du på et dyr? - Ja.
- Et levende dyr? - Ja.
- Et ret ubehageligt dyr? - Ja.
- Et vildt dyr? - Ja.
Vent! Et dyr, der knurrer og brøler?
Ja!
- Lever det i London? - Ja.
- Er det en hest? - Nej.
- En ko? - Nej.
- En hund? - En gris?
- Nej. - Et dumt æsel?
Ja og nej.
Jeg ved, hvem det er! Det er din onkel Scrooge!
Ja!
Har han virkelig sagt, at julen var humbug?
Så sandt som jeg står her. Og han mener det.
Jeg orker ham ikke, Fred.
Det gør jeg. Jeg har ondt af ham.
Det er kun ham selv, der lider under sit dårlige lune.
Han vælger at hade os og blive væk,
og hvad er følgerne? Han går glip af en middag.
- En særdeles god én. - Hør! En fortrinlig middag.
Alle tiders.
Han har givet anledning til megen morskab,
så vi bør skåle for ham.
Han vil ikke tage imod min hilsen, men nu får han den.
Glædelig jul til den gamle mand, hvor han end er. Onkel Scrooge!
For onkel Scrooge.
Er en ånds liv så kort?
Mit liv på denne klode er ganske flygtigt.
Det slutter i aften.
- I aften? - I aften ved midnatstid.
Hør. Tiden nærmer sig.
Du må meget undskylde...
Der stikker noget løjerligt ud under dine gevandter.
Er det en fod eller en klo?
Det kunne lige så godt være en klo, så afpillet som den er.
- Se her. - Hold dig væk!
- Se! - Din skøre, gamle nar!
Se så! Se så...
...herned!
- Forsvind! - Er det dine?
Det er menneskets.
Drengen hedder Vankundighed.
Pigen hedder Nød.
Tag dig i agt for dem begge.
Er der da ingen, der kan hjælpe dem?
Er der ingen fængsler?
Er der ingen arbejdsanstalter?
Er jeg i selskab med spøgelset fra fremtidens jul?
Du skal vise mig skyggerne af det,
der kommer til at ske.
Er det korrekt?
Du fremtidens spøgelse, jeg frygter dig mere end noget andet.
Men jeg ved, du vil hjælpe mig.
Jeg er rede til at følge med dig.
Vis vej.
Natten aftager hastigt. Tiden er dyrebar.
Vis vej.
- Hvornår døde han? - I aftes.
- Eller i løbet af juledag. - Jeg troede aldrig, han ville dø.
Hvad har han gjort med sine penge?
Han har i hvert fald ikke givet mig dem.
Det bliver formentligt en billig begravelse.
Der kommer jo ikke nogen.
Jeg kommer gerne, hvis man vel at mærke får frokost.
Sikke dog en væmmelig karl.
Farvel.
Tag dig sammen, Ebenezer. Det er ved at slå klik for dig.
Du får ikke fat i mig herinde.
Julegrød, utvivlsomt.
Jeg er på Lime Street.
Hold nu op.
Glædelig jul, Joe.
Og godt nytår. Kom ind.
Sid ned. Lad os så se på det.
Hvad kalder man det her, fru Dilber?
Fru Dilber?
Sengeomhæng.
Tog du dem af, mens han lå der?
Ja.
Og hvorfor ikke?
Du blev født til at spinde guld, og det skal nok lykkes.
Jeg tager i hvert fald, hvad jeg kan få...
Pas på hans tæpper.
- Hans tæpper? - Hvis skulle det ellers være?
Han ligger jo ikke og fryser.
Bare han ikke døde af noget smitsomt.
Du har ikke noget at frygte.
Jeg nød ikke hans selskab nok til at daske rundt i hans nærhed.
Du kan se på den, til du får svie i øjnene
uden at finde ét hul.
Det var den fineste, han havde.
Ellers var den gået til spilde.
- Du er fyret! Fyret! - Hvordan gået til spilde?
Nogen var dum nok til at iføre ham den til begravelsen.
Men jeg tog den af.
Nu er det nemlig slut.
Han skræmte alle væk, mens han var i live,
kun for at vi kunne tjene på ham nu, hvor han er død.
Hvis han havde haft en, der tog sig af ham, da døden tog ham,
i stedet for at ligge der helt alene og gispe for sidste gang,
så havde vi ikke haft noget at sælge, vel?
Ånd! Jeg kan se det!
Denne ulykkelige mand, som dør i ensomhed,
kunne være mig selv.
Det er den kurs, mit liv har taget.
Du fredsens! Hvad er det?
Ånd, det er et frygteligt sted.
Når jeg forlader det, glemmer jeg det ikke. Tro mig. Kom så!
Jeg forstår det. Og jeg ville, hvis jeg kunne, men jeg har ikke styrken.
Hvis der er nogen, som er berørt over denne mands død,
så lad mig se ham.
- Er vi ruineret? - Der er stadig håb.
Håb? Kun, hvis han lader sig formilde.
Den tid er omme.
Han er død.
Død?
Hvem overføres vores gæld til?
Vi når at skaffe pengene.
Og selv hvis vi ikke gør, vil en ny kreditor næppe være så ubarmhjertig.
I nat sover vi lette om hjertet, min kære.
Vis mig ømhed over et dødsfald,
eller jeg vil være plaget for tid og evighed!
Klokken er mange.
Jeres far burde have været her.
Han har gået langsomt de sidste aftener.
Han har jo båret
lille Tim på sine skuldre, og da gik han hurtigt.
Men han var meget let...
at bære på, og...
...jeres far elskede ham så højt.
- Far. - Gik du derhen i dag?
Ja, min egen.
Jeg ville ønske, du var gået med.
Det havde været godt for dig at se, hvor grønt der er.
Du kommer til at se det tit.
Og jeg har lovet ham, at jeg vil gå derhen hver... Hver søndag.
Mit lille barn!
Du må ikke være ulykkelig. Hold nu op, far.
Bare rolig. Jeg har det fint.
Jeg er sikker på, at ingen af os vil glemme vores stakkels lille Tim.
- Nej, far. - Aldrig nogensinde.
Tak.
Tak, min kære.
Bob.
Spøgelse... jeg aner, at vore veje snart skal skilles.
Sig mig...
Hvem var det, vi så ligge død?
Ånd!
Før jeg nærmer mig den sten, du peger på,
så svar mig på en ting!
Er det den visse fremtids skygger,
eller en mulig fremtids skygger?
Menneskets vej gennem livet kaster varslingens skygger.
Men hvis vejen ændres, ændres skyggerne. Er det ikke sandt?
Nej. Nej!
Er det mig, som ligger på sengen?
Født 7. FEB. 1786
Nej, ånd! Lyt til mig!
Jeg er et bedre menneske!
Hvorfor skal jeg se det, hvis jeg er fortabt?
DØDE 25.
Ånd!
Giv mig vished om, at jeg kan ændre disse skygger!
Ændre dem ved at leve et andet liv!
DØDE 25. DEC.
Nej, ånd!
Gode ånd... hjælp mig!
Ånd!
Hjælp, ånd!
Ånd, jeg vil bære julen i mit hjerte og fejre den året rundt.
Jeg vil ikke glemme det, jeg har lært om fortiden, nutiden og fremtiden.
Kære ånd... sig,
at jeg kan tørre skriften af denne gravsten.
Er de her stadig?
De er her stadig.
Jeg er her stadig.
Jeg er her stadig!
Jeg kan ikke være i mig selv.
Jeg er let som en fjer henrykt som en skoledreng.
Den latter har jeg hørt før.
Hør! Hvilken dag er det i dag?
- Hvilken dag er det, min gode mand? - I dag? Det er da juledag.
Er det juledag? Jeg er ikke gået glip af den.
Ånderne gjorde det på én nat.
De kan hvad som helst. Selvfølgelig.
Hør, min gode mand. Kender du vildthandleren på hjørnet?
- Det skulle jeg da mene. - Sikke dog en kvik dreng.
Ved du, om de har solgt den prægtige kalkun i vinduet?
Ikke den lille, men den store.
- Den, der er lige så stor som mig? - Sikke dog et herligt barn.
- Ja, min unge mand. - Den hænger der stadigvæk.
Jamen så stik hen og køb den!
- Den er god med Dem! - Nej, jeg mener det skam.
Kom tilbage med den. Så får du en shilling.
Hvis du er her inden fem minutter, får du en halv crown.
Jeg sender den til Bob Cratchit. Han må ikke vide, hvem den er fra.
Den er dobbelt så stor som lille Tim.
Fru Dilber.
Glædelig jul!
Du milde skaber!
Han er blevet gal!
Min kære fru Dilber,
De er det smukkeste væsen, jeg har set.
Dans med mig. Kom så!
De er skør, hr. Scrooge! Slip mig så!
Han er blevet skingrende vanvittig! Hjælp!
Sikke dog en charmerende kvinde.
Hjælp!
Jeg vil elske den, så længe jeg lever.
Sikke et ærligt ansigt, den har.
Halløj! Her er fuglen.
Jamen halløj!
Hvordan går det? Glædelig jul.
Den kan De ikke bære til Camden Town. De skal med drosche.
Kør, min gode mand!
Halløj!
Det går frem og tilbag'!
På en fremmeds bag!
Nyd livet. Døden kommer tids nok!
Det er ikke kun ormene, som skal more sig.
Glædelig jul.
Godmorgen. Glædelig jul.
- Og også til dig. - Glædelig jul.
Og glædelig jul til dig.
- Gud velsigne Dem. - Tak.
God jul.
Hvordan går det, min kære herre? Jeg håber, det gik godt i går.
Glædelig jul.
Hr. Scrooge?
Ja, det er mit navn, og det klinger nok ikke rart.
Men tag imod min undskyldning,
og hvis De vil være så venlig...
Du milde skaber!
- Kære hr. Scrooge, er det Deres alvor? - Og ikke en farthing mindre.
Der er for adskillige manglende betalinger.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige...
De skal ikke sige noget.
Jeg er Dem dybt taknemmelig. Mange tak. Og Gud velsigne Dem.
- Er herren i huset hjemme? - Ja.
Jeg er... hans onkel.
Er det et dyr, der grynter og knurrer?
Ja.
- Lever det i London? - Ja.
- En hest? - Nej.
- En ko? - Nej.
En hund?
- En gris? - Nej.
Et dumt æsel?
Ja og nej.
Jeg ved, hvad det er.
Det er din...
Onkel Scrooge?
Nu står verden ikke længere.
Jeg er... kommet til middag...
...hvis jeg er velkommen.
Naturligvis, onkel! Velkommen!
Glædelig jul. Det er min onkel, Ebenezer.
Vær sød at sende det videre.
Værsgo. Velbekomme.
Næste år må vi spise hjemme hos mig.
Jeg insisterer.
Jeg sparer ikke på noget. Man kan jo ikke tage pengene med i graven.
Nej, det kan man ikke.
Hele 16 minutter for sent.
Hvad ligner det at komme på denne tid?
Det må De undskylde. Jeg er lidt bagud.
Det skal jeg love for.
Kom herind.
Det sker kun en gang om året.
Det skal ikke ske igen. Jeg havde en ganske munter aften.
Nu skal jeg sige Dem en ting.
Jeg vil ikke finde mig i det længere.
Og derfor...
...giver jeg Dem lønforhøjelse!
Glædelig jul, Bob.
En glædeligere jul, Bob, kære mand,
end jeg har givet dig i mange år.
Jeg hæver din løn og vil prøve at hjælpe din familie.
Vi taler nærmere om det senere
over en skål julepunch.
Men lad os nu først tænde op.
Du skal gå ud...
...og købe endnu en skæppe kul,
før du sætter prik over et eneste i.
Af sted, Bob.
Vi skal holde drikkegilde.
Kom så, Bob.
Javel, hr. Nu skal jeg gøre det.
Scrooge mere end indfriede sit løfte.
Han gjorde alt det, han sagde og mere til.
Og for vores lille Tim, som blev rask,
var Scrooge som en anden far. Han blev den bedste ven, chef,
og det bedste menneske, som byen havde set.
Og man sagde altid om ham, at han fejrede jul i den rette ånd.
Og således, som lille Tim sagde...
Gud velsigne os, alle sammen!
SLUT
ET JULEEVENTYR AF CHARLES DICKENS