E AL PATRULEA AN AL MARII RECESIUNI.
PENTRU JOHN DILLINGER, ALVIN KARPIS ŞI BABY FACE NELSON
ESTE EPOCA DE AUR A JAFURILOR BANCARE...
PENITENCIARUL DIN STATUL INDIANA, MICHIGAN, INDIANA
Coboară.
Haide.
Până în capăt şi staţi jos.
N-o lălăiţi. Mişcaţi-vă !
MEYER THREAD CO. Fir dublu superfin Gretna
Alinierea ! Alinierea !
Capul plecat !
- Alinierea ! - Sunteţi gata ? Haideţi.
Haideţi.
Mergem la vestiare.
Hai, mergeţi.
Te cunosc.
Doar ce-ai fost eliberat condiţionat. N-ai rezistat prea mult.
- Când a fost asta ? - Acum opt săptămâni.
Am făcut nouă ani.
- John. John Dillinger. - Exact.
Prietenii îmi spun John.
Dar un ticălos ca tine ar face bine să mi se adreseze cu "domnul Dillinger".
Deschideţi ! Sau vă spulber !
La perete.
Jos hainele, acum !
- Ai reuşit, puştiule. - Sigur, Walter.
- Dă-mi naibii haina. - Red !
Haide. Mai repede !
Te holbezi la mine, ticălosule ?
- Termină, Shouse ! - Shouse !
Închideţi-i pe toţi !
Aduceţi-i din curte !
Uitaţi-i !
Walter ! Haide.
Walter Dietrich e mort din cauza ta.
Ticălosul de gardian n-a ascultat.
- Homer. - Aranjează-l, Johnny.
- Pete. - E decizia ta.
Cât de departe e ferma ?
La 5,1 km.
Suntem gata !
Bine. Hai să mergem !
Arde astea, bine, iubito ?
- Mersi că ne-ai scăpat, Red. - A fost planul lui Johnny.
Da, dar mersi.
Ia-mă cu tine, domnule.
Nu pot, draga mea. Îmi pare rău.
Bun venit înapoi, Pete.
Hai la Chicago să facem nişte bani.
Floyd, opreşte-te !
Melvin, ai grijă !
Pretty Boy Floyd, eşti arestat.
Sunt Charles. Charles Floyd.
- Cine eşti ? - Melvin Purvis, Biroul de Investigaţii.
Unde e prietenul tău, Harry Campbell ?
Cred că tocmai m-ai omorât.
Aşa că poţi să putrezeşti în iad.
Sport.
- Red, sună-l pe Oscar. - Bine.
- Bună, păpuşă. - Hai să schimbăm maşinile.
- Să-l folosim pe Berman ? - Da. Ia un Plymouth şi un Essex.
Unde sunt celelalte fete ?
- Ai dat de Marty ? - Sigur.
- Ce faceţi, domnule Johnny ? - Grozav, Sport.
Arcul principal e prea strâns. S-a blocat de două ori.
Am tăiat o buclă.
- Şi fuge în dreapta, sus. - Lărgesc orificiul.
- Bună, Red. - Bună, Harry.
Harry, el e Pete. Pete, Harry Berman.
Salut, Pete.
- Deci ce avem ? - Două de opt cilindri.
Le-am lărgit. Chiar eu am refăcut carburatoarele.
Sunt maşini foarte rapide. Maşini de muncă ideale pentru nişte domni.
- Johnny, ce faci ? - Bine.
Marty,
spune-mi că eu şi băieţii mei suntem în regulă.
Cât stai în estul Chicago-ului, ai un adăpost oricând vrei.
Restul mălaiului e aici.
Bună, Anna.
Am deschis în Chicago, pe Halstead. Treci să vezi fetele.
Ce mai faci ?
La podea ! Haideţi ! La podea ! Acum !
Hai să jucăm un joc, domnule preşedinte. Se numeşte "Roteşte discul".
Tu, mâinile sus ! Şi tu, stai jos !
La podea !
Relaxează-te, tataie.
Deschide-l.
Goleşte-l ! Mişcă-te !
E unul din astea.
Poţi să fii un erou mort sau un laş viu.
Deschide-l.
Mâinile sus !
- Goleşte-l ! - Stai jos !
Împinge-i spre mine !
Nu mişca !
Avem musafiri !
Dă-te de-acolo !
Ia-i de-aici. Suntem aici pentru banii băncii, nu ai tăi.
- Mişcă de-acolo, am spus ! - De ce ?
Vino încoace, soro. Hai să facem o plimbare.
- Tu, şterge-o. - Şi tu, soro.
Vino încoace.
Poftim, păpuşă. Ceva care să-ţi amintească de mine.
Când nu fac asta, caut talente pentru filme.
Chiar ?
- Luaţi-vă de mâini. - O să îngheţăm aici !
Nu. O să vă eliberaţi în vreo 10 minute.
De ce avem nevoie de asta ?
Delincvenţii fug cu maşini rapide peste graniţa statală,
deoarece nu există o forţă federală care să-i oprească.
După mine, Biroul tău vrea să cheltuiască mai mulţi bani
ca să prindă escrocii decât au furat ei.
Ridicol. Biroul a prins
răpitori şi jefuitori de bănci...
Zău ?
Câţi ai prins ?
Am arestat şi am dat în judecată 213 infractori căutaţi.
Nu, tu, domnule director Hoover. Câţi ?
Ca director, eu administrez.
Câţi ai arestat personal ?
N-am arestat niciodată pe nimeni.
N-ai arestat pe nimeni...
- Nu, sunt un administrator. - Fără experienţă pe teren.
Eşti şocant de necalificat, nu-i aşa, domnule ?
N-ai condus
nicio anchetă penală pe teren în viaţa ta.
Cred că eşti un paravan.
Cred că bravura ta, ca om al legii, e un mit
creat de publicitatea domnului Suydam, publicistul tău.
Legiuitorii. Oamenii-G. Îţi dai aere de ţar ?
- Eşti de nestăpânit. - Crima e de nestăpânit.
Dacă ţara are nevoie de Biroul ăsta, eşti tu omul potrivit să-l conducă ?
N-am să fiu judecat de o parodie de tribunal al unor politicieni venali.
Mărirea alocaţiei se refuză.
Zi-i asta lui Walter Winchell.
McKellar e un primitiv pornit să mă distrugă, din răzbunare.
N-o să ne batem cu el în sala de consiliu,
ci pe prima pagină.
Unde e John Dillinger ?
J. EDGAR HOOVER DIRECTOR - BIROUL DE INVESTIGAŢII
- Agent Purvis, felicitări. - Mulţumesc, domnule.
- Pot întreba pentru ce ? - Îl aşteaptă.
El e Henry Suydam, expertul nostru în relaţiile cu presa.
Felicitări pentru Pretty Boy Floyd. Ai recunoştinţa mea personală.
Doi, eşti de-acum
agentul special responsabil cu Biroul din Chicago.
- Te simţi în stare de asta ? - Absolut, domnule.
Bună ziua, domnilor.
Astăzi declar primul război împotriva criminalităţii din Statele Unite ale Americii.
Vi-l prezint pe unul dintre cei mai buni oameni ai noştri, agentul Melvin Purvis.
El va răspunde de biroul din Chicago,
centrul valului de criminalitate care mătură America.
Sarcina sa e să-l prindă pe Inamicul public numărul 1 John Dillinger.
Spune câteva cuvinte.
Domnule Purvis, cum l-aţi prins pe Pretty Boy Floyd ?
Într-o livadă de mere.
Domnule Tolson, spune-i că dacă are nevoie de ceva, îi dai.
Şi spune-i că-mi poate spune J.E.
Lumea spune că Dillinger e mult mai deştept şi mai rezistent.
Chiar şi-aşa, îl vom prinde.
De ce sunteţi aşa de sigur ?
- Avem două lucruri în plus. - Ce anume ?
Tehnicile moderne ale Biroului de a combate ştiinţific criminalitatea
şi conducerea vizionară a directorului nostru, J. Edgar Hoover.
Tipa de-acolo se uită la mine. Mă place.
Ce faci, scumpo ?
- Alvin. - Mă bucur să te văd.
- Ce mai faci ? - Homer. Pete.
Eu, Freddie şi Dock vrem să răpim un tip.
Un bancher din St. Paul, Ed Bremer. Ne mai trebuie oameni.
Nu-mi plac răpirile.
E tot mai greu să jefuieşti bănci.
Publicului nu-i plac răpirile.
Cui îi pasă de public ?
Mie. Mă ascund printre ei. Trebuie să ne pese de ce cred.
Mai vizăm un tren poştal.
Apropo, dacă cineva ar fi umflat, cine ştie învârtelile ?
Un avocat din sindicat, Piquett. Louis Piquett. Toţi îl folosim.
Ce e cu trenul ăsta ?
Ne mai trebuie doi-trei oameni de încredere ca să-l jefuim.
Cam 1.700.000 dolari. E transportul Rezervei Federale.
E o pradă după care te faci pierdut.
Unde o să te duci ?
Nu ştiu. Brazilia sau Cuba. Îmi place Plaja Varadero.
Tu ?
N-am planuri.
Ar trebui să ai.
Ce facem nu ţine la nesfârşit.
Ne simţim prea bine azi. Nu ne gândim la ziua de mâine.
Ţine-mă minte cu trenul. Mersi.
Ştii cât au scos luându-l pe Hamm Brewery ăla ?
- 100.000 dolari. - Uşurel, Homer.
Haideţi la bar.
Am convins trei dame că e localul meu.
Pa.
Homer e destul de stabil ?
E bine.
Walter Dietrich avea o regulă: nu lucra niciodată cu oameni disperaţi.
Şi eu am o regulă: fereşte-te de femei.
Fără femei, e ca la zdup.
De-asta s-au inventat curvele.
- Bună, Anna. - Ce faci, voinicule ?
- Ea cine e ? - Veronica.
Veronica, Red.
- Bună, Johnny. - Bună, Anna.
Nu ştiu de ce l-ai trimis pe ăla la plimbare,
dar mă bucur nespus că ai făcut-o.
- Cum te cheamă ? - Billie Frechette.
- Pot să-ţi iau ceva de băut ? - Bine.
Ai un nume ?
Da.
- Jack. - Dansezi, Jack ?
Nu ştiu cum.
Vino.
Cum de nu ştii să dansezi ?
Frechette.
E franţuzesc ?
După tată. Are un "e" la sfârşit.
E un dans pe doi timpi.
Mierlă
Acolo unde mă aşteaptă cineva
Zahărul e dulce, ca şi el
Tăticul e francez. Ce e de partea cealaltă ?
Mama e indiancă Menominee.
Majorităţii bărbaţilor nu le place asta.
Eu nu-s majoritatea bărbaţilor.
Am lucrat la masa de joc şi la garderoba Clubului Steuben.
Tu ce faci ?
Recuperez.
Întâlnesc pe cineva ca tine,
brunetă şi frumoasă,
ca pasărea din cântec.
Adio, mierlă
Nimeni de aici nu mă poate iubi
Sau înţelege
Ţi-e frig ?
Cu ce anume te ocupi ?
Sunt John Dillinger. Jefuiesc bănci.
Acolo-şi ţin banii toţi oamenii de aici.
De ce mi-ai spus asta ?
- Ai fi putut inventa ceva. - N-am să te mint.
E un lucru serios să-l spui unei fete abia întâlnite.
- Te cunosc. - Ei bine, eu nu te cunosc.
N-am fost nicăieri.
Unele locuri în care am fost eu nu-s aşa atrăgătoare.
Acolo unde mă duc e mult mai bine.
Vrei să vii ?
Măi, ce grăbit eşti !
Dacă ai vedea ce văd eu, şi tu te-ai grăbi.
La mine se uită de data asta.
Eşti frumoasă.
Nu-s obişnuiţi să aibă în restaurant o fată
într-o rochie de 3 dolari.
Ascultă, păpuşă.
Lor le pasă de unde se trage lumea.
Important e unde vor ajunge.
Şi tu unde vei ajunge ?
Oriunde vreau.
Hai să plecăm de-aici.
Johnny !
Aşteaptă-mă afară.
Gil.
De când am ieşit, am lucrat pentru Frank Nitti.
Ăştia au legături cu toată lumea.
Arată ca un bărbier.
Phil D'Andrea. De câte ori citesc despre unul dintre jafurile tale,
când le dai clienţilor banii înapoi, mor de râs.
Dacă ai nevoie de ceva, zi-i lui Gilbert. El ştie cum să mă găsească.
Mulţumesc.
- Unde s-a dus fata aia ? - Nu ştiu.
A luat un taxi.
Aici Lowell Thomas. În Virginia, Carnegie Coal susţine că
greva minerilor e influenţă comunistă.
În Racine, Wisconsin, după ce a jefuit banca American Trust,
Inamicul public numărul 1, John Dillinger, hoinăreşte liber,
urmărit de copoii justiţiari.
În Geneva, Liga Naţiunilor a votat acceptarea URSS ca stat membru.
Conform funcţionarei bancare Barbara Patzke, asta e haina lui Dillinger.
Făcută de Shragge Quality din St. Louis.
Pretul: 35 de dolari. Stofă anti-vânt. Cusătură fină.
Mulţumesc, agent Baum.
Agenţii din birourile noastre din toată ţara
identifică fiecare magazin din SUA care a vândut acest articol.
Apoi vom interoga toţi asociaţii lui
din locurile unde s-a vândut haina.
A fost undeva.
I s-a făcut frig. A cumpărat o haină.
Doar dacă nu era în trecere
şi poposise în apropiere. Dacă se întoarce, noi vom fi acolo.
Prin astfel de metode îl va prinde Biroul pe John Dillinger.
Doris, contactează, te rog,
operatorii telefonici din Chicago. Sunt şase.
Cere întâlniri pentru mine şi Carter Baum.
Domnilor,
în curând veţi primi mitraliere Thompson, puşti automate
şi puşca semi-automată Winchester 351.
Urmărim nişte criminali înrăiţi. Vor fi periculoşi.
Cei care nu sunt pregătiţi pentru asta, ar trebui să plece.
Şi, dacă pleacă cineva, îl rog să plece acum.
E o convorbire telefonică de acum 27 de minute, de la o reprezentanţă auto.
Harry Berman.
Când o laşi, lasă cheile pe podea.
Am un DeSoto.
Interiorul nu e bun.
- Cum am ajuns la Berman ? - După haina lui Dillinger.
Haina a fost cumpărată de lângă reprezentanţa lui Berman.
Berman a furnizat maşini Sindicatului de pe vremea lui Capone.
Când Dillinger a cumpărat haina, era la Berman să schimbe maşina.
Când vin să lase DeSoto, o urmărim.
Vreau oameni pentru asta, non-stop.
- Să vă iau haina, domnule ? - Da, mulţumesc.
- Ai fugit. - M-ai lăsat pe trotuar.
Dacă e să fii iubita mea,
trebuie să juri că n-o să mai faci asta.
- Nu sunt iubita ta. - Pardesiul maro.
Şi nu spun asta.
- Aştept. - Şi eu.
"N-o să mai fug niciodată." Spune cuvintele.
- Nu. - Haina mea.
Eu îţi promit că n-o să fug.
Eu vreau să fug de-aici, aşa că...
Fă paşi, amice. Păstrează restul.
Nu mai iei hainele şi pălăriile nimănui.
- De ce ai făcut asta ? - Pentru că eşti cu mine acum.
Nu ştiu nimic despre tine.
Am crescut la o fermă din Mooresville, Indiana.
Mama a murit când aveam 3 ani.
Tata mă bătea, că nu ştia să mă crească.
Îmi plac baseball-ul, filmele, hainele bune, maşinile rapide, whisky-ul şi tu.
Ce altceva mai trebuie să ştii ?
Ia loc.
- Stai de mult aici ? - Da.
De ieri.
Ţi-am luat ceva.
Când eram mică,
ne-am mutat în rezervaţia din Flandreau, pentru că tata murise.
În Flandreau, nu se întâmpla niciodată nimic.
La 13 ani, ne-am mutat în Milwaukee, la mătuşa Ines.
Aveam mulţi prieteni indieni,
mergeam pe la biserici şi puneam în scenă piese.
Nimic palpitant nu se întâmpla nici acolo.
Aşa că n-am fost nicăieri şi n-am făcut nimic, doar am venit la Chicago
ca să-mi croiesc un drum.
Ai bagajele făcute.
Ei bine, iubito,
te iau cu mine.
Şi o să începi o viaţă nouă, palpitantă.
Şi tu ce vrei ?
Totul.
Acum.
Purvis.
Berman a lăsat DeSoto-ul la Apartamentele Sherone.
Nişte bărbaţi intră şi ies dintr-un apartament închiriat domnişoarei Vi Scott.
Au valize grele. Unul arată ca Dillinger.
- Unde sunt oamenii tăi ? - În maşini, pe Clarendon şi Wilson.
Blochează maşinile de pe alee ? Cine are în vizor DeSoto-ul ?
Ei ştiu că suntem aici ?
- Se precipită ? - Nu.
Carter,
fii cu ochii pe DeSoto de acolo.
Barton, tu vii cu mine.
Da ?
Sunt agentul special Melvin Purvis, domnişoară Scott.
- Sunteţi singură aici ? - Nu, cu logodnicul.
- Cum îl cheamă ? - Leonard McHenry.
- Putem intra ? - Vă rog.
Nu sunt în pericol, dar intraţi.
S-a întâmplat ceva ?
Aveţi vreun act ?
Da, sigur.
Iubito, îmi aduci permisul ? E în buzunarul de la haină.
Te cunosc pe tine.
Eşti...
Eşti Melvin Purvis. Nu ?
Ţi-am văzut poza.
Cu ce te ocupi, Leonard ?
Călătoresc în pantofi de damă.
Arată-i, iubito.
Drăguţi, nu ?
Cină plăcută în continuare, domnule McHenry.
- Mersi. - Noapte bună.
Nu intră şi nu iese nimeni. Îi chem pe ceilalţi. Stai aici.
Păzeşte uşa.
Adu oamenii de pe Sheridan.
Biroul de Investigaţii. Cum te cheamă ?
Vrei să-mi ştii numele ?
Haide.
Baum, fii cu ochii pe alee.
Barton.
Unde e ?
O iau spre est !
- Cine e în maşina din drum ? - Noi eram.
Am auzit focuri de armă şi am venit aici.
Cine era ? Dillinger ?
Cel care ne-a scăpat nu era John Dillinger.
Ci Baby Face Nelson.
La podea ! Acum !
Lângă peretele ăla !
- Hai. Toţi. - Ăsta e un jaf ! Sus !
Mâinile sus !
- La podea, acum ! - Să le văd, sus !
Clienţi, staţi calmi. Nu vă mişcaţi.
Hei ! Tu ! Sus !
- Mâinile sus ! - Mişcă-te ! Goleşte-l !
John Dillinger a jefuit o bancă de 74.000 dolari, iar tu nu l-ai arestat pe Nelson.
Îmi asum întreaga responsabilitate.
Şi aş vrea să fac o cerere.
Să transferăm oameni calificaţi,
ca să mărim personalul în Chicago.
Sunt câţiva foşti oameni ai legii din Texas şi Oklahoma la biroul din Dallas.
Am crezut că ai înţeles ce clădesc.
O echipă modernă de tineri profesionişti, dintre cei mai buni.
Mă tem că soiul nostru nu e în stare să facă treaba.
- Scuză-mă, nu te aud. - Soiul nostru nu e în stare să facă treaba.
Nu te aud.
Soiul nostru nu e în stare să facă treaba.
Fără ajutoare calificate,
va trebui să demisionez.
Altfel, îmi duc oamenii la măcel.
Te va suna domnul Tolson, domnule agent Purvis.
- A spus cum arăta ? - Nu.
- Aveţi nevoie de ajutor, domnilor ? - Nu, mulţumim.
- Lustruieşte-i. - Bună dimineaţa.
- Ce faceţi ? - Bine.
Agentul Winstead ?
- Exact. - Îmi pare bine.
Bun venit la Chicago. Avem multă treabă cu domnul Dillinger.
- Altă dată. - Mulţumesc, domnule.
Bună seara.
Pune-l pe Johnny Patton în faţă pe celelalte patru piste.
- E cald afară, nu ? - Da, Frank.
De când m-au împuşcat jegoşii ăia, nu mă mai încălzesc.
- Ce ? - Sunt nişte oameni din Chicago acolo.
Johnny.
Ce zici, ne întâlnim în Tucson în jur de 25 ?
Am citit una azi, în ziarul din Indiana: "Căutat John Dillinger, mort sau mort."
Ştiu că am epuizat Midwest-ul.
Ce e ?
Vino la Colonial în seara asta. E localul nostru. Eşti invitatul meu.
Cele mai bune fripturi din Miami.
- N-o să ne pozezi, nu ? - Nu.
Bine, venim.
Mersi că m-ai luat în călătoria asta.
Te duci undeva, păpuşă ? Mă duc eu ?
- Nu. - Nu glumi cu glumeţul.
Atunci nu mă lua de proastă.
Ştim amândoi că tot la vestiar o să ajung,
- într-un fel sau altul. - Ce înseamnă asta ?
Tu nu te gândeşti dincolo de ziua de azi sau de mâine şi, până la urmă,
o să te prindă sau o să te omoare şi eu nu vreau să fiu de faţă.
- Cine ţi-a dat o bilă de cristal ? - N-am nevoie de una.
Întreabă-l pe Homer.
- Ce ? - De gluma lui, "mort sau mort."
Nu te duci nicăieri, auzi ?
O să mor de bătrâneţe, în braţele tale.
Suntem prea buni pentru ei.
Nu sunt destul de duri, de deştepţi sau de rapizi.
Jefuiesc ce bancă vreau, când vreau. Ei trebuie să fie la toate tot timpul.
De-aia suntem deasupra lumii.
Nimeni nu poate pune mâna pe noi.
Nu.
Nu mă duc nicăieri. Şi nici tu.
Ce zici de asta ?
Bună, oameni buni.
Bună ziua. Avem o rezervare pentru domnul şi doamna Sullivan.
Pot să trimit sus nişte sandvişuri şi bere.
Ar fi minunat.
Nişte prieteni ar trebui să fie deja aici, J.C. Davies şi domnul Clark.
Au ieşit la cumpărături, cred.
Le spun că aţi venit când se întorc.
- Ascensorul e acolo. - Mulţumesc.
Cred că ţi-ar prinde bine puţină companie.
Ce-ar fi dacă eu şi prietenul meu, prinţul Albert, ţi-am face o vizită ?
Treceţi încoace amândoi.
Johnny ! Johnny !
Puneţi ceva pe dv., domnişoară.
Ce naiba s-a întâmplat, băieţi ?
Incendiu la hotel.
Pompierii ne-au găsit armele. Au chemat copoii.
- Unde vă duc ? - Suntem duşi la Ohio.
Unde e Billie ?
Iubita ta a fost suită într-un autocar spre Chicago. N-o reţinem.
Pe aici.
Măi, măi...
Iată-l pe cel care l-a omorât pe Pretty Boy Floyd.
Bine că era drăguţ, că isteţ nu era sigur.
Spune-mi, domnule Purvis.
Omul pe care l-ai omorât la Apartamentele Sherone...
Ziarele spun că l-ai găsit viu.
E privirea, nu ?
Se uită la tine, chiar înainte să moară.
Şi, după aia, pier în nimicnicie.
Asta o să te ţină treaz nopţile.
Şi pe tine ce te ţine treaz nopţile, domnule Dillinger ?
Cafeaua.
Pari un om sigur pe tine, domnule Purvis. Ai câteva calităţi.
Eşti probabil bunicel de la distanţă,
mai ales când eşti în superioritate numerică.
Dar de aproape, faţă în faţă,
când cineva urmează să moară aici şi acum ?
Eu sunt obişnuit cu asta.
Tu ?
La revedere, domnule Dillinger.
Ne vedem mai încolo.
Nu, nu cred.
O să mai ieşi dintr-o celulă de închisoare când te executăm.
Ei, mai vedem noi.
Ar trebui să-ţi schimbi meseria.
Glumeam doar.
Am să vă las să mă tineţi aici o vreme.
Ne-ar plăcea asta, Johnny, dar nu te acomoda prea tare.
O să te mute.
- Unde ? - În Indiana.
De ce ?
N-am absolut nimic de făcut în Indiana.
E aici.
Înapoi, băieţi. Înapoi.
Îl luăm noi acum. Scoateţi-i cătuşele.
Te bucuri să vezi din nou Indiana ?
La fel de mult cât se bucură Indiana să mă vadă.
Tu ai băgat armele în penitenciar
pentru evadarea de pe 26 septembrie ?
Acum eşti prea curios, amice.
Luaţi-l de după umăr pe Dillinger.
Când ai fost ultima oară în Mooresville ?
Acum zece ani.
Eram un băiat sălbatic şi nesăbuit.
Am jefuit un aprozar.
N-ar fi trebuit, pentru că domnul Morgan era un om bun.
M-au condamnat la zece ani de închisoare pentru un furt de 50 dolari.
La închisoare, am întâlnit mulţi băieţi de treabă.
Aşa că, da,
am ajutat la evadarea din Michigan City. De ce nu ?
Sunt loial prietenilor mei şi ei îmi sunt loiali mie.
Cât durează să goleşti o bancă ?
Un minut şi 40 de secunde.
Fix.
Hai să mergem.
Domnule Johnny, avocatul dv. e aici.
Eşti foarte recomandat de Alvin Karpis.
La audiere, vor încerca să mă transfere la penitenciarul de stat.
Ce poţi face pentru mine ?
La ce te gândeşti ?
La scaunul electric.
Domnule judecător, va fi audierea asta în conformitate cu legile naţiunii,
sau statul are voie să instige o atmosferă prejudicioasă ?
Pluteşte în aer o ranchiună sângeroasă de răutate intolerantă !
Zăngănitul cătuşelor ne aminteşte
de temniţele ţarilor,
nu de libertatea unei Curţi americane.
Cer Curţii să i se scoată cătuşele.
Acesta e un om foarte periculos, domnule judecător.
Răspund de paza lui.
Eşti avocat ? Cu ce drept te adresezi tu Curţii ?
Bine. Scoateţi cătuşele prizonierului.
Domnule judecător, am vrea să mutăm prizonierul.
Numai penitenciarul din Indiana
poate garanta că domnul Dillinger nu va evada.
- Doamnă şerif Holley. - Sunt de acord.
Eu cred că asta e o închisoare bună.
Ce e în neregulă cu ea ?
Nimic. E cea mai sigură închisoare din Indiana.
Bănuiam eu. Dar nu vreau s-o stânjenesc pe doamna Holley.
Îmi dau seama că e femeie şi că se teme de o evadare.
Nu mă tem.
Pot să am grijă de John Dillinger şi de orice alt prizonier.
Bine.
- Dillinger va rămâne aici. - Mulţumesc, domnule judecător.
Apărarea va avea nevoie de patru luni pentru pregătire.
Ar trebui să vă ia zece zile.
Un proces peste zece zile ar însemna linşarea acestui tânăr.
Există o lege contra.
- Există una şi contra crimei ! - Atunci vedeţi legea.
Sau puneţi-l pe Dillinger la zid şi împuşcaţi-l. Pur şi simplu.
Nu irosiţi banii Curţii cu bătaia asta de joc.
Liniştiţi-vă.
Cer scuze Curţii.
Eu şi Bob ne respectăm foarte mult.
Ai grijă sau o să te ia şi pe tine de după umăr.
Procesul începe într-o lună, pe 12 martie.
Bravo, domnule avocat.
Hei, Cahoon !
Vino încoace un pic.
Haide, Sam.
Eu şi cu tine plecăm de-aici.
Strigă-l pe Bryant.
Bryant !
Strigă-l pe Max.
Te omor, dacă e nevoie. Să nu crezi că n-am s-o fac.
Deschideţi !
Îl ciuruiesc chiar aici.
Deschide seiful cu arme. Hai ! Deschide-l !
- Închide-l pe gardian. - Ăla nu era real, nu ?
Haide.
- Mâinile sus ! - Care e cea mai rapidă maşină ?
Fordul de-acolo. E noul V-8.
O luăm pe aia. Hai.
Aia e maşina personală a şerifului Lillian Holley.
Bine.
Domnule Youngblood, acum e liber ?
Da.
Bine, atunci.
Hai, amice.
Trebuie să te relaxezi un pic.
Ştii versurile de la The Last Round-Up ?
Mişcaţi-vă, viţeluşilor Mişcaţi-vă
Mă duc la ultima întâlnire
- Cum s-a purtat ? Era vesel ? - Da. A cântat o parte din drum.
Mişcaţi-vă, viţeluşilor Mişcaţi-vă
În Washington, preşedintele Roosevelt a spus:
"John Dillinger face de râs sistemul de justiţie din această ţară."
Decesul domnului John J. McGraw, managerul de-o viaţă...
Bună, păpuşă, eu sunt.
- Nu pot vorbi mult. Eşti bine ? - Da.
Am auzit la radio. Tu ?
Da, sunt bine.
Nu veni la Chicago, Johnny.
Ce înseamnă asta ?
N-am spus că o să am grijă de tine ?
- Ba da. - Atunci asta am să fac.
Ştii asta, nu ?
Da.
Cred că sunt urmărită.
Vin să te iau şi să am grijă de tine.
Iubitule, nu veni la Chicago !
Spune-mi că ştii asta.
Spune-o.
Ştiu că o să ai grijă de mine.
Te iubesc.
Mai devreme sau mai târziu,
ea se va duce la el
sau va veni el după ea.
- Bună, Sport ! - Domnule Johnny, staţi acolo.
Nu mai puteţi sta aici, domnule Johnny.
Cine spune ?
Sport urmează ordine. Şi eu la fel. S-au gândit că o să vii aici.
Nu înţeleg.
- Vorbeşte cu prietenul tău, Gilbert. - Despre ce ?
Trebuie să vorbeşti cu Gilbert Catena.
Hai, plecaţi de-aici ! Ştergeţi-o ! Valea !
Preşul de bun venit nu era afară.
Îţi tot aud numele. O dată te întreb.
Şi tocmai am făcut-o.
- L-a văzut cineva intrând ? - Nu cred.
Vrei să ştii dacă suntem înarmaţi ?
Suntem înarmaţi.
Calmaţi-vă.
Calmaţi-vă, calmaţi-vă.
Hei, înapoi la muncă.
- Care e treaba, Phil ? - Uită-te în jur. Ce vezi ?
- Nişte telefoane. - Vezi bani.
Luna trecută, serviciile independente de telegrafie
au spus caselor de pariuri cine a câştigat la Sportsman's Park.
300 în toată ţara. Acum nu mai e decât una, a noastră.
Pe 23 octombrie, ai jefuit o bancă în Green Castle, Indiana.
Ai fugit cu 74.802 dolari.
Ai crezut că e o pradă mare. Telefoanele fac banii ăştia zilnic.
Şi sunt făcuţi zi de zi.
Un râu de bani care se adânceşte şi se lărgeşte,
săptămână după săptămână, lună de lună şi se scurge direct la noi.
- Dacă nu intră poliţia pe uşă. - Şi o plăteşti să n-o facă.
Exact.
Dacă nu eşti tu prin preajmă.
Că atunci trebuie să intre pe uşa aia.
- Ce-ţi spune asta ? - Că sunt celebru.
Spune că dăunezi afacerilor.
Aşa că sindicatul are o politică nouă.
Toţi cei ca tine, Karpis, Nelson, Campbell...
Nu vă mai spălăm banii.
Nu vă mai ascundem în bordelurile noastre.
Adio armurieri, doctori, adăposturi. Ai înţeles ?
Ai nevoie de ceva ajutor ?
Noroc.
Hamilton are o soră de 34 de ani în Detroit. Aresteaz-o.
Arestează toţi asociaţii lui Dillinger, doctorii, rudele...
Mama lui Pierpont e în Indianapolis. Familia lui Dillinger e în Mooresville.
Îi bănuim că-i ascund.
Familia lui Hamilton n-a mai primit veşti de la Red de ani de zile.
Convinge-i să afle.
Creează informatori.
Suspecţii trebuie interogaţi fără menajamente, neîncetat,
fără sentimentalisme învechite.
Asta e era modernă. Facem istorie.
la iniţiativă directă şi expeditivă.
Cum se spune în Italia azi: "Fără mănuşi."
Ne-am înţeles ?
Ce tineri de nădejde. Cum te cheamă ?
Harris.
Oamenii-G au ridicat mănuşa
aruncată de proscrişi şi criminali nesăbuiţi.
Şi aceşti tineri combatanţi ai crimei,
aceşti Oameni-G, fiecare din ei, au împiedicat infracţiuni,
prevenind o nouă înscriere pe lista neagră a faptelor criminale.
Astăzi, îi răsplătesc cu medalii.
Prietenul meu Harris e primul. Bravo, fiule.
Ştii să evaluezi o pradă de n-ai treabă, Tommy.
Dar nu-mi place Baby Face Nelson.
L-ai înţeles greşit. Te admiră foarte mult.
Toată ţara te crede un erou.
- Unde e banca ? - În Sioux Falls.
Nelson spune că sunt 800.000 dolari acolo.
Ne-a găsit un locşor drăguţ unde să ne ascundem până se calmează apele.
El de ce e aici ?
John, trebuie să fim toţi prieteni, altfel asta n-o să meargă.
Ţi-a spus Red. După bancă, îi scăpăm pe Pierpont şi Makley.
E nevoie de multe plănuiri.
Da. Şi ?
... şi Inamicul public numărul 1, John Dillinger.
S-ar putea să stea printre voi.
S-ar putea să fie pe rândul vostru.
Uitaţi-vă în dreapta voastră.
Şi în stânga voastră.
Dacă-i vedeţi, sunaţi la Biroul de Investigaţii sau la poliţia locală.
ETIOPIA
După bancă, o să ne gândim dacă-i putem ajuta să evadeze, bine ?
Bine.
"Nu lucra cu oameni pe care nu-i cunoşti
"şi nu lucra când eşti disperat." Walter Dietrich.
Walter a uitat.
Atunci când eşti disperat, nu ai încotro.
Am omorât unul !
Ce faceţi ? Mâinile sus !
Hai, dulceaţă, dă-i drumul.
Unde sunt banii după care am venit ?
- Deschide uşa. - La ce vă uitaţi ?
La ce vă uitaţi ?
Tommy.
John, să mergem !
Să mergem ! Treci naibii în maşină !
Hai, hai !
- Cum ai găsit locul ăsta ? - Nu-ţi face griji. N-o să ne găsească nimeni.
Cât ?
46.120 dolari.
Sunt mai puţin de 800.000 dolari. Greşesc ?
8.000 dolari de om.
Lasă-mi partea şi pleacă.
Trebuie să scăpăm de Nelson.
Trebuie să ne odihnim puţin.
Nu.
Dacă nu plecăm mâine în zori,
- o s-o sfârşim morţi. - Numai tu o să scapi.
Fir-ar să fie, nu vorbi aşa, Red.
Nu, Johnny. Am presentimentul că mi-a sunat ceasul.
Când îţi sună ceasul, îţi sună ceasul.
Red...
Mâine dimineaţă, Homer, eu şi tu o să mergem la Reno
şi totul o să fie bine.
- Fă-mi o injecţie. - Ţi-o fac
dacă-mi spui unde e gaşca.
- Nu ştiu nimic. - Unde e Nelson ?
- Nu ştiu ! - Unde e Dillinger ?
Spune-mi !
Glonţul i-a intrat în cap şi a rămas deasupra ochiului drept.
- Nu interveniţi. - I se umflă creierul ! O să moară !
- Suferă, trebuie să-l sedez ! - Nu încă.
Dacă interveniţi, vă arestez.
Nu ştiu ! Te rog, fă-mi o injecţie ! O, Doamne, te rog !
- Spune-mi unde e ! - Nu ştiu !
Unde ?
Spune-mi !
Little Bohemia.
Manitowish, Wisconsin.
Du-te dracu' !
Fă-mi injecţia.
Little Bohemia e în Manitowish, Wisconsin.
Sam, du-te acolo.
Madala şi Clegg, luaţi-o prin pădure. Staţi printre copaci.
Veniţi dinspre sud cât să vedeţi dacă sunt la bar.
Rice, Rorer,
veniţi dinspre nord. Acolo e bucătăria.
Vedeţi dacă e în ceea ce e, probabil, sala de mese. Staţi printre copaci.
- Şi dacă-i vede ? - Intrăm.
Şi dacă nu ?
Intrăm oricum.
E prea mult spaţiu deschis aici.
Prea multe posibilităţi de a scăpa, prea puţine de a-l încolţi.
Trebuie să baricadăm drumurile.
ca grupul lui Cowley să-l încercuiască.
Domnule Purvis, nu aşa se face.
N-am să risc să scape din nou.
Tu şi Hurt, mergeţi în curbă.
Acoperiţi aia şi în faţă. Campbell, Baum, voi veniţi cu mine.
Mersi, dar trebuie să plecăm.
Mai staţi. Hai să dăm o petrecere.
- Muncim mâine. - E pentru fraieri.
Plecaţi de-aici !
Vrei să vezi cum îl imit pe James Cagney ?
Ce vezi ? Ce spui ? Ce ştii ?
Cum te cheamă, păpuşă ? Asta e soţia ta, blegule ?
Urcaţi.
Opriţi maşina aia !
Biroul de Investigaţii !
Opriţi maşina aia !
Foc !
- Nu trage ! - La podea !
Johnny !
Hai !
A ieşit cineva !
- Dillinger ? - Aşa cred !
Baum, ocoleşte pădurea şi flanchează-l !
Du-te.
Du-te !
Haide, Red. Ne cărăm de-aici.
Dă-mi cheile de la maşină !
Voi toţi purtaţi veste, ticăloşilor,
aşa că o să trag sus şi jos.
Carter.
- Cine era ? Dillinger ? - Nelson.
E cineva pe drum.
- Cowley ! Ai văzut o maşină ? - Un Ford. A luat-o în partea cealaltă.
Întoarce ! Madala, urcă. E Nelson !
Urcaţi, proştii naibii ! Urcaţi !
Urcaţi. Haideţi.
- De unde ai maşina ? - Am ucis un agent pe drum.
Mai repede, Sam !
Vino-le de hac, Homer !
Controlează maşina, fir-ar să fie !
La naiba !
Homer !
Haide !
FARMACIE
- N-ai mai văzut un om murind ? - Linişte.
Trebuie să-mi dai drumul, John.
Aiurea.
Şi trebuie să uiţi şi de Billie.
Te cunosc.
N-ai dezamăgit niciodată pe nimeni.
Dar, de data asta,
trebuie să mergi mai departe.
Trebuie să mă laşi.
În momentul ăsta,
toţi prietenii lui Dillinger sunt morţi.
El e în libertate.
E singur.
Acum avem şansa să-l găsim.
Da, dar ar putea fi oriunde.
Ar putea fi oriunde.
Dar nu e, pentru că ceea ce vrea e chiar aici.
Ce face ?
Încă ascultă radioul.
Domnule, am interogat o sursă, pe John Probasco.
Avem informatii care ne dau de crezut...
Dar Dillinger a ajutat forţele de poliţie într-un fel.
Datorită lui, Congresul se gândeşte la un proiect de lege privind infracţiunile,
făcând din cele ce au loc peste graniţele statale delicte federale.
Ne extindem de la o coastă la alta.
Noi vrem discreţie şi ei vin cu asta ?
- Frank, calmează-te. Jefuiesc bănci. - Exact.
Într-un stat, apoi în altul. Asta se numeşte interstatal.
Ne extindem de la o coastă la alta. Trezeşte-te ! Pot aplica legea acum.
Cât e ceasul ?
E patru dimineaţa. Duminică. Ce e ?
- Nu vreau să dorm. - De ce ?
Pentru că vreau tot timpul pe care-l avem împreună.
Dacă
am putea pleca de-aici împreună ?
Unde ?
În Cuba ?
Poate mai departe.
Alvin are o lovitură. O lovitură mare. Bani mulţi.
Cu ei, am putea pleca.
Am putea lua un Pan Am până la Caracas.
Ne-am duce la Rio, să ne distrăm vara,
am dispărea de pe hartă.
Am putea dansa
şi râde mult,
oricând am vrea.
Vrei s-o iei pe drumul ăsta cu mine ?
Da, vreau s-o iau pe drumul ăsta cu tine.
- Unde e apartamentul ? - Pe Oakley şi Potomac.
Numele barmanului e Larry Strong.
O să-ţi dea cheile.
Cine te-a adus ? Cum ai ajuns aici ?
Un taxi. Am luat un taxi.
Hai, băieţi. Haideţi.
Unde e ?
Unde vă ascundeaţi ?
Răspunde-i sau o să te arunce într-o gaură neagră în Cook County.
Unde e ?
Trebuie să mă duc la baie.
O, Doamne, uite ce-ai făcut.
Unde trebuia să te întâlneşti cu el ?
Nu te aud.
Nu te aud !
Trebuia să ne întâlnim în apartamentul nostru.
Unde ?
Pe Addison.
Ce număr ?
- 1148. - Când ?
Acum.
- Domnişoară Roberts, îl poţi găsi pe Purvis ? - Nu.
Se întoarce de la Mooresville, Indiana.
Se duce direct la închisoarea Cook.
John Dillinger se ascunde pe Addison nr. 1148.
Unde e ?
Departe de-aici de-acum, nu ?
Ai vrut să ştii unde e, copoi prost.
Domnule Purvis, oamenii ăştia nu pot trata aşa o femeie.
Ai trecut pe lângă el pe strada State.
Ţi-a fost prea frică să te uiţi în jur.
Era în Buick-ul negru parcat pe trotuar.
M-ai întrebat cum am ajuns şi m-ai crezut că am luat un taxi ?
El m-a lăsat şi mă aştepta. Şi tu ai trecut chiar pe lângă el.
Şi când Johnny o să afle cum i-ai pălmuit iubita,
ştii ce-ai să păţeşti, grasule ?
Scoate-i cătuşele.
Baia e pe hol.
Nu mă pot ridica.
Domnişoară Rogers.
Sunt Marty Zarkovich. Mi s-a spus să vă sun, domnule Nitti.
Cred că o pot face să coopereze.
Asigură-te de asta.
Da, domnule Nitti.
Ce-au spus, Anna ?
Au spus că mă trimit înapoi în România.
Ştii ce ai de făcut.
Pot aranja cu deportarea ? Pot face asta ?
Ăştia pot aranja orice.
Bine.
Vreau o garanţie.
Dacă ne ajuţi să-l prindem pe Dillinger,
îţi dau cuvântul meu
că o să fac tot ce pot ca să conving Imigrările să te lase în America.
Nu e de ajuns.
Asta e tot.
Vreau o garanţie.
Ei bine, nu primeşti niciuna.
Cred că tu ai făcut asta.
Cred că tu le-ai spus celor de la Imigrări să mă trimită în România.
Ce relaţie ai cu el ?
Ieşim împreună.
Poate mâine seară. Poate nu.
Poate peste o săptămână, o lună. Poate niciodată.
Nu pot garanta ce vor face Imigrările,
dar îţi pot garanta ce o să fac eu.
Dacă nu cooperezi,
o să fii pe un vapor care pleacă din ţara asta în 48 de ore.
Nu te juca cu mine.
Noi, cine ?
Eu, el, Polly Hamilton, una dintre fetele mele.
Cum o să ştim ?
Te sun în ziua când aflu.
- Ai intrat ? Ai văzut-o ? - Da.
Mi-a strecurat biletul ăsta.
John, nu încerca să mă scapi. Sunt prea bine păzită.
Doi ani nu e aşa de mult.
Du-te într-un loc sigur şi aşteaptă-mă.
O să fim din nou împreună. Dragostea ta, Billie.
Mi-a spus ce-a scris.
E un sfat bun.
Ce faci aici ?
Mă întâlnesc cu oameni.
Marţi duce salariile pentru şapte fabrici din zona Rockford.
Sunt două intrări şi două ieşiri.
Dock taie liniile telefonice cu cinci minute înainte.
Vine trenul, noi doi intrăm în forţă. Harry păzeşte uşa şi seiful.
Jimmy şi Freddie conduc.
- Cât crezi ? - Cam 1.500.000-1.700.000 dolari.
300.000 dolari de om.
Sfinte !
Dacă dăm jaful marţi, miercuri dispar.
Unde ? În Cuba ?
Nu.
Va trebui să mă duc mult mai departe de Cuba.
- Bună, Jimmy. - Ce zici ?
Polly, s-a întors Jimmy !
Uite ce e, păpuşă.
Ce-ar fi ca tu cu Polly şi cu mine să mergem la un film în seara asta ?
Dă drumul la aerul condiţionat.
Unde ?
Poate la Marbro sau la Biograph.
Jimmy ne duce la film.
O să fac pui prăjit la cină.
- Unde te duci ? - La tramvai.
Mă duc în centru să-mi iau adeverinţa de ospătar.
Stai. Te duc eu. E prea cald aici.
Da ?
Domnule Purvis. Anna Sage.
Bună ziua, domnişoară Sage.
E în seara asta !
Anna Sage va fi cu el şi va purta o bluză albă şi o fustă portocalie.
Aşa o să ştim că e el.
S-ar putea să-şi fi schimbat înfăţişarea.
Nu ştim dacă se duce la Marbro sau la Biograph.
- Două săli ? - Exact.
- Ce rulează ? - Poftim ?
Ce rulează la Marbro şi ce rulează la Biograph ?
Un film cu Shirley Temple, Little Miss Marker, la Marbro.
La Biograph, un film cu gangsteri cu Gable, Manhattan Melodrama.
John Dillinger n-o să se ducă la un film cu Shirley Temple.
Sergenţii Zarkovich şi O'Neill, de la Poliţia din Chicago,
şi agentul Winstead vor fi la Biograph, ca şi mine.
Virgil Peterson, tu coordonezi la Marbro.
Va fi înarmat şi foarte periculos.
- Aici e ? - Da.
- Mă întorc imediat. - Stai.
POLIŢIA DIN CHICAGO
Intru cu tine.
S-ar putea să dureze 10 minute.
Ne întâlnim afară.
BIROUL DETECTIVILOR ECHIPA DILLINGER
ÎN CUSTODIE
DECEDAT
Aş vrea să-l văd pe Babe dând încă o pasă sezonul ăsta.
Dar îl doare rău piciorul. Face antrenament, dar nu prea mult.
Care e scorul ?
Cubs conduc cu 3-2 la începutul reprizei a şaptea.
A ieşit din meciul de azi. Dă mingea înalt ! Prima minge.
Broaca, trăgătorul care îi conduce pe Yankei,
n-a văzut mingea foarte bine.
Ce se întâmplă ?
Nimic încă.
N-au apărut la Marbro.
- Blackie ! - Jim !
- Nenorocitule ! - Arăţi bine, Jim.
Hai să ne uităm la Dempsey-Firpo.
Când ne mai vedem ? Au trecut săptămâni de zile !
- Mâine seară ? - Sâmbătă ?
O să-mi aprind trabucul când iese.
Zarkovich, O'Neill, tu şi oamenii tăi,
la magazinul de pălării din faţa cinematografului.
Smith, Suran, Clegg, luaţi doi agenţi şi acoperiţi aleea din spate.
Rorer şi Rice, staţi în maşină cu Reinecke, spre nord.
Eu şi Clarence vom fi la uşă, la 9 m de intrarea în cinema.
Gerry, tu o să fii în Sedan, la nord de intrare.
- Dacă o ia spre nord ? - N-o s-o ia spre nord, domnule Purvis.
O s-o ia spre sud, pe alee, înapoi la ea acasă.
Madala.
- Bună, Gallagher. - Bună, Snow.
Trebuie să fie important, dacă m-ai adus aici în timpul unui meci.
- Ce vrei ? - Vreau să fac ceva pentru un prieten.
Tu eşti guvernator. Poţi să-i salvezi viaţa.
E vinovat. Juriul a decis aşa.
La revedere, Blackie.
- La revedere, Jim. - Nu pot, Blackie.
N-am să te las să mori.
Trebuie să te graţiez.
Crezi că-mi faci o favoare dacă mă ţii
închis aici pentru tot restul vieţii ?
Nu, mersi. Hai să mergem, domnule gardian.
Cu bine, Blackie.
Puştiule. Ţine capul sus şi fereşte-te de necazuri.
Mori aşa cum ai trăit, brusc. Aşa se moare. Nu trage de timp.
A trăi aşa nu înseamnă nimic.
Ce-a spus ?
N-am auzit.
Ocupă-te de asta. Trebuie să sun la Washington.
Ce faci, Billie ?
Sunt agentul special Winstead.
Dacă te-ai întors să-mi mai pui întrebări:
"Unde e ăsta sau ăla ?"...
N-am venit ca să-mi spui ceva.
Am venit să-ţi spun eu ceva.
Se spune că tu eşti cel care l-a împuşcat.
Exact. Unul dintre ei.
Atunci de ce ai venit la mine ?
Ca să vezi ce daune ai provocat ?
Nu.
Am venit aici pentru că m-a rugat el.
Când s-a prăbuşit, a spus ceva.
Mi-am lipit urechea de gura lui şi
ce cred că a spus e asta...
A zis:
"Spune-i lui Billie, din partea mea:
Adio, mierlă."
MELVIN PURVIS A PĂRĂSIT FBI-UL DUPĂ UN AN
ŞI S-A SINUCIS ÎN 1960
BILLIE FRECHETTE A FOST ELIBERATĂ ÎN 1936
ŞI A TRĂIT TOT RESTUL VIEŢII ÎN WISCONSIN
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania