Na području Novog Meksika, pred sam kraj građanskog rata,
Indijanac, Sijera Čariba, i njegovih 47 ratnika, Apača,
napali su, opustošili, i opljačkali teritoriju, gotovo tri puta veću od Teksasa.
31. oktobra 1864,
ceo konjički odred 5. Konjičke Sjedinjenih Država,
poslat iz Fort Benlina da ga uništi,
je napadnut iz zasede i masakriran na ranču Rostesovih.
Zahvalni smo Timoti Rajanu, trubaču 5. Konjičke Sjedinjenih Država,
jedinog preživelog svog odreda, za njegov dnenik.
Jedini postojeći zapis o ovoj tragediji, i akciji koja je usledila.
Pustite me! Hoću kod mame!
Konjaniče, ja sam Siera Čariba.
Koga sada šalješ protiv mene?
- Poručniče! - Gospodine?
Povedite prvo, drugo i treće odeljenje i pokrivajte padine brda.
- Da, gospodine. - Kada dam signal da dođete, doći ćete.
Kada dam signal za napad, ići ćete u napad.
Kada dam signal za povlačenje, krenućete za mnom i povući se.
- Inače držite svoju poziciju. - Da, gospodine.
- Prvo odeljenje na desno. - Gospodine Pots.
Drugo odeljenje na levo.
Majore?
Daleko sam od Getizburga. Imate li kakav predlog?
Hajde da pogledamo, polako i opušteno.
Nalevo! Nadesno!
1. novembar
Jutros sam se vratio sa pomoćnim odredom na mesto masakra.
Major se ponadao
da će neki od civila ili vojnika biti u životu.
Ali Semjuel Pots, Majorov izviđač,
je poznavao dobro Apače, i rekao da oni nikada ne ubijaju dečake.
Oni ih uzimaju kao zarobljenike i odgajaju kao ratnike.
Osećao je, da bi tri Rostesova dečaka još uvek mogla biti živa.
Ali nije imao nade za njihovu sestru, Bet.
Bio je u pravu.
Pogledao sam je, i počeo da mrzim Riaga.
Našeg Apačkog izviđača, koji nas je doveo dovde.
Njegovo telo nije nikada pronađeno.
Uvek ću se pitati, da li je pobegao od masakra ili učestvovao u njemu.
Ostanite gde ste!
- To šal je pripadao Poručniku Breninu. - To je poruka za tebe, Majore.
Nadam se da je bio mrtav kada su mu to učinili.
I da je bio mrtav, ne bi im to smetalo.
- Odsecite uže, Naredniče. - Brenin je bio vojnik, Ejmose.
Mesto mu je sa lepim devojkama u pansionu a ne ovde.
Kakve šanse imam da vratim tu decu?
Rekao bih, jednu od hiljadu...
ako ti daju ceo odred, i bar godinu dana vremena.
Ne baš puno, zar ne?
U roku od pet dana ču skupiti ljude, konje i oružje.
Petoga dana želim da se vratiš u Fort Benlin i kažeš mi gde je Čariba.
Vratiću decu, a njega ću uhvatiti.
- Seme! - Da?
Nemoj da te ubiju To bi me dotuklo.
Rajane!
Pošto je puno vojnika bilo van kasarne,
Pet Konfederacijskih zatvorenika je pobeglo iz Fort Benlina.
Pohvatali smo ih kada smo se vraćali nazad.
Dobro veče, Bene.
Dobro veče, Ejmose.
Trebao sam sve da proverim, pre nego što sam preuzeo komandu.
Komandu čega? Pogreba?
- Neka izjašu napolje, Poručniče. - Izjašite napolje!
Odred, na desno! U paru po dvojica, na desno!
Vratio sam nazad zalutale momke, Kapetane.
A vi mi sada objasnite, kako su se izgubili.
Udarili su drvetom dva stražara i preskočili zid.
Želeo bih naglasiti, Ejmose, u vreme bega...
131 vojnik pod mojom komandom, je bio pola dana marša odavde,
kopajući grobove, ili truleći na suncu, čekajući na svoju sahranu.
Hoću da svaki zatvorenik koji može da hoda, bude postrojen ovde za 10 minuta.
Uključujući i one u okovima.
Trubaču, trubi zbor.
Napraviće žurku za nas, Kapetane.
Tako izgleda.
Vi lopovi, banditi, dezerteri...
...vi, gospodo sa Juga. Trebaju mi dobrovoljci.
Trebaju mi dobrovoljci, da se bore protiv Apača Siera Čaribe.
Trebaju mi konjanici. Ljudi koji znaju da jašu i koji znaju da pucaju.
Zauzvrat vam ništa ne obećavam.
Osim žuljeve od sedla, male obroke, možda metak u stomak.
Svež vazduh za disanje, poštenu količinu duvana, četvrtinu plate.
Svoju dobru volju.
Najbolje ustanove za pomilovanja kada se vratimo nazad.
Ne znam koliko vam to sve znači,
ali znam da, ko god da mi se priključi, a zatim pokuša da dezertira...
lično ću ga ubiti.
Sa vaše strane prihvatam jednog čoveka sa izvesnim zapovedničkim iskustvom...
...Kao vršioca dužnosti Poručnika.
Kapetane Tajrine...
Zar šansa da ponovo služite pod zastavom svoje zemlje ...
...ne izgleda privlačnije nego da ste u lancima u ovom zatvoru?
To nije moja zemlja, Majore Dandi.
Proklinjem njenu zastavu, a proklinjem i vas...
I radije ću da budem obešen nego da joj služim.
Kaplar Vejč je upravo umro, gospodine.
I bićete obešeni!
Vi i vaša četiri dobra prijatelja.
Izaćićete pred sud pod optužbom za ubistvo.
Jer stražar koga ste udarili je upravo umro.
Proglašavam vas krivim po optužbi i detaljima ovde iznesenim.
To je odluka ovog suda, dana 6. novembra u 06:00 časova,..
bićete obešeni sve do vaše smrti.
Odvedite sve zatvorenike, osim Bendžamina Tajrina.
Nadesno, napred marš!
Postupak je završen.
Sedi.
Pet godina.
A još uvek okrivljuješ mene umesto sebe, zar ne?
Reći ću ti samo jedno, Bene... Nisi nimalo sazreo.
Kada ćeš shvatiti, da si sam kriv za svoje nevolje?
Ko me je izbacio iz puka?
Imao sam pravo na jedan glas, od mogućih pet.
Dvojica su bili za moje oslobađanje od krivice.
Ali ne ti...ne moj Kapetan.
Ne moj lični prijatelj.
Savest suda nije bila moja briga.
A o čemu si ti brinuo, Ejmose?
- To, da je taj koga sam ubio bio Jenki? - On je bio tvoj brat, oficiru.
To je bio dvoboj zbog časti.
Ti si rođen na jugu, znao si šta je to značilo.
Da je on ubio mene, a imao je za to priliku...
- Da li bi ga osudio? - Bih.
Ti si lažov.
Glasao si da bi se dodvorio generalima u Vašingtonu.
Izglasao si unapređenje Ejmosa Čarlsa Dandija.
Ti si izdajnik svoje zemlje, Bene. Hoćeš li me i za to okriviti?
Naredniče!
Da, gospodine.
Trebao sam da znam, da je svaki pokušaj da razgovaramo uzaludan.
Pokušaćeš opet, Majore.
Major je ubeđivao lopove, bandite i dezertere...
i eto šta je dobio. Nakon četiri sata je uzeo samo trojicu.
Rajane, šta vi radite ovde?
I ja sam dobrovoljac, gospodine. Zaslužio sam to, gospodine.
Trebaće vam trubač, gospodine.
- Stani tamo. - Da, gospodine.
Bendžamin Prajam, gospodine.
Čime se bavite?
Šta ste rekli?
- Glasnije, ne čujem vas. - Ja sam konjokradica!
Jeste li dobar konjokradica?
Najbolji koji postoji, gospodine.
Potpišite se ili stavite znak.
Trebaju mi konji i mazge, gospodine Prajam.
Ovo je iznos koji možete da potrošite...
a ovo vaša propusnica.
- Treba li vam pratnja? - Ne, gospodine.
Vratiće se on, gospodine.
Da, gospodine. Hoću, gospodine.
- Kaplare! - Da, gospodine?
- Dovedite Poručnika Endrina. - Na dužnosti je, Majore.
- Poručnika Frederiksa. - U bolnici je.
- Luison? - Dežurni je danas.
- Narednik Kejbl? - U patroli je.
- Dovedite mi Poručnika Grejema. - Da, gospodine.
- Pet sati, petoro ljudi. - Trebaće vam ceo puk.
Čaribu ne može uhvatiti mali odred vojnika iz garnizona.
To biste već trebali da znate do sada.
Šta želite sa tim reći, Frenk?
Hajdete, glasnije malo. Recite već jednom!
Ne pokušavam reći da je masakr vaša krivica.
Kažem da treba da vam je jasno, da je vaša prekomanda ovde...
bio čist i jednostavan disciplinski postupak.
A ako pokušate da opet vodite lični rat, kao kod Getizburga, oni će vas slomiti.
Neće me slomiti. Neće ako uhvatim Čaribu i dovedem nazad tu decu.
Ne čini li vam se, Majore...
da će Apači nesumnjivo ući u Meksiko da prezime?
Meksiko trenutno ima vojsku od 30.000 francuskih vojnika.
Da, toga sam svestan.
Frenk, ja sam profesionalni vojnik, nisam zatvorski čuvar.
E, sada, to je nešto što se mora obaviti, i ja ću to obaviti...
Odmah!
Da li jurite za Apačima, Majore, ili za unapređenjem?
Šta god da je moj razlog, Frenk...
bolje da kleknete i molite se Bogu, da vas ne povedem sa sobom.
Pretpostavljam da nameravate da uzmete ljude iz garnizona.
Uzeću samo 10 ljudi iz jedinice. Dobrovoljce.
Većina mojih snaga će biti sastavljena od zatvorenika.
Savetujem vam da ne uzimate Konfederacijske zatvorenike...
čak i ako ste primorani.
U mojoj odsutnosti, preuzećete komandu garnizona.
Prekinite sve zvanične dužnosti koje imate sada, kada preuzmete komandu.
Ja sam, kao što možete videti...
vaša dodatna naređenja potvrdio svojim potpisom...
u smislu da preuzimam svu i potpunu odgovornost...
za sve vaše akcije.
Evo. Je li to dovoljno?
Ne, gospodine.
Smatram se odgovornim da obavestim generala Karltona...
o onome, što smatram neodgovornim i opasnim razvojem akcije .
- Uradite to što gore možete. - Možete biti streljani zbog toga, Ejmose.
Moji dželati će morati da čekaju na red.
To je sve, Kapetane.
Kaplare Tini!
Gospodine?
Gde je dođavola Poručnik Grejem?
Nastavite dalje.
- Major čeka da vas vidi, gospodine. - Hvala vam, Kaplare.
- Gospodine! - Poručnik Grejem.
- Nema ih puno, zar ne? - Ne, gospodine, izgleda da nema.
Cigaru?
Da, gospodine. Hvala vam, gospodine.
- Kafu? - Da, gospodine. Hvala vam, gospodine.
Zašto služite u konjici, poručniče?
- Gospodine? - Zašto su vas dodelili konjici?
Vi ste oružar, zar ne?
Ne, gospodine. Artiljerac.
- Artiljerac? - Da, gospodine.
Kao što Napoleon reče: Samo munje mogu da nadjačaju topove.
- Napoleon? - Da, gospodine!
Vi ćete to učiniti, poručniče. Moraćete.
Potrebne su mi puške i municija.
Sve je navedeno ovde u spisku: broj šaržera, tipovi oružja.
Idite da mi ih nabavite.
Smesta.
Da, gospodine!
Poručniče...
- Gospodine? - Kuda idete?
Rekao sam: Kuda idete...
Da nabavim...
to oružje?
I kako i gde mislite to da ostvarite?
Saznao sam da je lanac za snabdevanje iz artiljerijskog skladišta...
u Denveru, na putu ka Drugom Kalifornijskom vodu...
sada ulogorovanom u Santa Feu...
I treba sutra ujutru da dođe na prelaz reke Sand River...
Trideset milja odavde.
E, sada, ako imate priliku, možete povesti samo trupu C.
Vidite ako možete biti od bilo kakve pomoći.
Da, gospodine.
4. novembar
Poručnik Grejem nije imao zvanična naređenja, ali to ga nije zaustavilo.
Bio je vrlo uverljiv, sa Narednikom Gomezom i podrškom trupe C.
Nabavio je ono što je trebalo Majoru
Vratili smo se sa 48 novih Henri pušaka, 5.000 šaržera municije...
i malom haubicom kao igračkom za Poručnika.
Vidim da ste prebačeni nazad u artiljeriju, Poručniče.
Da, gospodine.
Više od stotinu civila, zatvorenika, se prijavilo dobrovoljno...
i od njih je Major izabrao šestoricu, a oni su bili ubedljivo najbolji..
Dok smo čekali na konje, pobunjenici koji su nam tada trebali...
gledali su kako se podižu vešala.
Vešala na koji će Major obesiti Narednika Čiluma, braću Hedli...
Džimija Lija, i njihovog Kapetana.
Kapetane.
- Mislite li da blefira? - Sigurno da blefira.
Mi trebamo njemu mnogo više nego on nama.
Kapetane, to nije podijum za igru koji podižu za nas.
Želimo samo da znate, gospodine, da šta god odlučite...
mi smo svi uz vas.
Ostavši bez južnjačkih dobrovoljaca, Major je bio prisiljen da uzme kauboje...
skitnice i pijance.
Hteli ste borce sa Indijancima, goniče mazgi i pijandure kao dobrovoljce, gospodine?
Pa, za Boga Miloga, taj sam.
A šta ću sa tobom?
On je najveća pijanica, ali i najbolji gonič u kraju, gospodine.
- Kako se zoveš? - Vajli.
Vajli, stavi svoj znak tamo.
- Viski? - Koliko god možeš da popiješ.
Kada ga zaradiš.
Naredniče, stavite ga u ćeliju i otreznite ga.
- Hajde, Vajli. - Nikada još nisam ovako nešto video.
- Koliko ih ima, Rajane? - Dvanaest, gospodine.
- Ime? - Dalstrom.
Svaki pravičan čovek treba da putuje sa Božijom reči.
Uz dužno poštovanje, Bog nema nikakve veze sa ovim.
Nameravam da mučim bezbožnike, a ne da spašavam nevernike.
Pre sedamnaest godina, venčao sam Džona i Meri Rostes.
Ko uništi moje stado, biće uništen od mene.
Pastore.
5. novembar.
Južnjački zatvorenici su ljuti i nervozni, čekajući sutrašnji dan...
dan kada pobunjenički Kapetan i njegova 4 druga, trebaju da vise.
Bojimo se posledica.
Svi znamo da su nam Kapetan i njegovi ljudi potrebni...
ali major je tvrdoglav.
Mislim da će ih obesiti ako se ne prijave dobrovoljno.
Javljam se dobrovoljno, gospodine. Ja i mojih 6 crnih saboraca.
Nisam tražio dobrovoljce iz jedinice.
- Mi to zahtevamo, gospodine. - Zašto?
Da se borimo, gospodine.
Već skoro dve godine čuvamo stražu i čistimo štale.
Sutra ujutro dođite sa dežurnim oficirem do mene.
Ti i tvojih 6 crnih saboraca.
Hvala vam, gospodine.
Pobunjenički Kapetan Ben Tajrin vas pozdravlja, gospodine.
Želi da vas vidi.
On želi?
Da, gospodine.
Nadalje kaže, da će biti dobrovoljac sa svojim ljudima, ako je potrebno...
za duple obroke za sve zatvorenike, i pismenu garanciju Generala Karltona...
da će svim Južnjacima koji služe pod vama, gospodine...
biti automatski odobreno potpuno pomilovanje.
Gospodine, ako bih smeo da predložim...
Straža!
- Otvori. - Da, gospodine.
Majore, primetio sam...
Ubio si jednog od mojih vojnika, a još imaš drskosti da diktiraš uslove?
Ti si prokleti izdajnik, Bene.
Bio si pobunjenik i pre nego što si ikada video jug.
A sada si i ubica.
Sutra ujutro ću te obesiti i okončati sa tobom.
Tamničaru.
Naredniče!
Koliko ljudi ti je potrebno?
Dvadeset. Dobrih.
Dok ne uhvatimo ili ne ubijemo Apača, samo toliko.
Dogovoreno.
Tada imaš moju reč, Majore. Služićemo.
Ali posle svega se vraćamo kući.
Ako je to previše što tražim...
obesi nas odmah i završili smo sa tim.
Mogao bih i tebe i tog Indijanca da obesim o isto drvo, Bene.
Nećeš se dobro osećati ako to uradiš, Ejmose.
Ovaj čovek dobija čin Poručnika pod mojom, i komandom Poručnika Grejema.
Da li ćete da služite pod njim?
Sve dok ne uhvatimo i ne ubijemo Apača, gospodine.
Pažnja!
Poručniče Grejem, sklonite se od tog prokletog zvona!
Prajame, pa ovo je gomila ćopavih raga...
sa ranjavim nogama i grbavim leđima. I ti sebe nazivaš konjokradicom?
Semjuele Potse!
Tvoji Indijanci su izgleda malo stidljivi, Semjuele.
- Nesigurni su da li su dobrodošli, Ejmose. - Hajde sa mnom. Častim te pićem.
Rajane!
Danas se gospodin Pots vratio. Sa njim je bio i Riago.
Da je Poručnik Brenin živ, obesio bi Apača...
A ja bih mu pri tome pomogao.
Da, ali gde u Meksiku?
Deca?
Pa, dosta su mršavi, ali izgledaju bolje nego očekivano.
Već sami prave svoje strele.
To je bio Riago koji je jahao sa tobom, zar ne?
Tebi su oni svi slični, Ejmose?
Samo sam pitao, Seme.
To je Riago.
Gde si ga pronašao?
Nisam. On je mene pronašao.
Sakrio se u žbunje posle pokolja, i kasnije pratio njihove tragove...
pretpostavljajući da ću doći, pre ili kasnije.
Ja mu verujem, Ejmose.
Ko je taj drugi?
On ima lične interese.
Čini se da stari Čariba nije hteo da ga povede u zadnji pohod.
Rekao mu je da je nepouzdan.
Sada namerava da ubije starca.
Treba li da poverujem, da će se ovi Apači okrenuti protiv sopstvenih porodica?
Pratiti sopstveni narod?
Zašto i ne bi? Čini se da i drugi to rade.
Poručnik Brenin nije imao poverenja u Riaga. Da li je to tačno, Rajane?
Da, gospodine.
Nažalost, slažem se sa tim, Seme.
Pa, onda podrži mišljenje Poručnika Brenina.
I onda idi bez mene.
Seme Potse...
Izgleda da nam uniforme koje si nam dao baš ne pristaju, Majore.
Tako dakle...
Zadnji dan smo proveli upoznavajući se sa našim saborcima.
Učeći kako da se ophodimo sa sigurnošću sa životinjama i opremom.
I upoznavajući karaktere naših predpostavljenih.
Trupa, postrojte se!
Pešadinci, u parove sa moje desne strane.
Konjica, postrojte se na 20 koraka ispred mene.
Kolona po dvoje sa moje desne strane. Postrojte se ovde.
Sklanjajte tu mazgu odavde!
Postrojte ih sa artiljerijom na 20 koraka ispred mene!
Kolona po dvoje sa moje desne strane!
Postrojte se!
Ako moram da ponavljam, idete pred vojni sud!
Zašto ne nađete konja i ne uzjašete Poručniče Grejem?
Ne prija vam izgleda da budete pešadinac.
Uzjašite!
7. novembar, bili smo spremni... svi mi dobrovoljci.
Civili, kriminalci, južnjaci, i crnci.
Gospodo, obećali smo Majoru...
I služićemo pod njim sve dok ja ne kažem da više nećemo.
A sve do tada...
On će biti vaš zapovednik i tako ćemo ga i tretirati.
A svako nepoštovanje prema njemu prihvatiću kao ličnu uvredu.
Ne brinite ništa, čika Bene... kada dođe vreme...
sredićemo tog južnjačkog pilićara.
Ja nisam tvoj ujak, ti nevaspitani detliću.
Reci još nešto i završićeš ovaj pohod u lancima.
Pažnja!
Srećno, Frenk. Pozdravite Generala od mene.
Želim i vama to zadovoljstvo za nedelju dana, Ejmose.
Ako ne, srećno.
Imam samo tri naredbe...
Ako dam signal da dođete, dođite. Ako sam signal za napad, napadajte.
A ako dan signal da bežite, sledite me i bežite kao đavo od krsta.
Neka izjašu, Poručniče.
- Po dvoje na desno! - Po dvoje na desno!
- Na levo! - Na levo!
- Zatrubi, sine. - Da, gospodine.
18. novembar. U Teksasu smo, i na domaku Meksika.
A major nema nameru da bude iznenađen...
od strane Južnjačkih patrola iz Fort Dejvisa.
- Ne palite vatru večeras, Naredniče. - Da, gospodine.
Vojniče Hedli, ti nisi u sastavu moje streljačke trupe.
Opet hladna kafa.
Ima još 50 milja do granice, i 86 do Fort Dejvisa.
Pitam se, da li ćemo uspeti.
Uspeti šta, Naredniče Čilume?
Da se vratimo odakle smo i došli, Kapetane.
Uspet ćemo. Samo je vreme u pitanju.
Odmah u zoru smo krenuli za Rio Grande, kada se Riago vratio.
Još uvek mu ne verujem.
- U paru na desno! - Majore.
Kaže da je bio dovoljno blizu da oseti smrad mnogih belaca.
Kladim se da nas čekaju na reci, Ejmose.
- Bolje da jašemo po vodi. - Dajte da vidimo kakve smo građe.
Momče!
Punom galopom, sine. Neka odmetnici znaju da im vojska Jenkija dolazi u posetu.
Trupa, stoj!
Gospodine Potse. Naredniče Gomeze. Prvih 12 ljudi su prethodnica.
- Trupa desno, krećite! - Poručniče Grejeme, vodite ih!
U kolonu po dvoje.
Južnjačka konjica, Poručniče.
Nemamo puno vremena.
Tvoja reč vredi kao i razlog zbog koga se boriš.
- Zašto ga onda ne oslobodite obećanja? - Bene, ti si dao reč, ti je i prekrši.
I budi proklet zbog toga.
- Što želite uopšte od nas? - Imam već ono što sam hteo.
Dobio sam njegovu reč.
- Naredniče Čilume. - Gospodine.
- Vodite ih. - Kuda, Kapetane?
U Meksiko, idiote!
19. novembar. U Meksiku smo...
i današnji događaji su svima dokazali...
da Major ne ratuje sa Jugom, nego sa Apačem.
- Kopate! - Vrlo dobro, Ezope.
Hvala, gospodine.
Ali, kako je Napoleon rekao...Samo munje mogu nadjačati topove.
- Laku noć. - Laku noć, gospodine.
Poređajte puške.
Hvala, Prajame.
Momče, tebi govorim!
Zaboravljaš na manire, crnjo.
Dođi ovamo i skini mi čizme.
Poručniče Grejeme.
Proverite straže.
Jesi li me čuo, momče?
Hajde dečko, odmah.
Pusti mene, sine.
Dalje od mojih nogu!
Pastore, dižete mnogo prašine sa vašom propovedi.
Ne zaboravi obuću, sinko.
- Ti si započeo ovo, sad i završi. - Ne, mi ćemo završiti sa njim.
Kunem se Pastore, čekaćemo u redu da te sredimo.
- Prvi ću odseći parče mesa sa tebe. - Sedite, vi južnjačka đubrad!
Meni kažete, Naredniče?
Možda vam nije jasno, ali baš ste uporni da pokušate.
Vi i vaši vojnici Unije.
Vojniče!
Gospodine Ezope, hteli bismo da pohvalimo vas i vaše ljude...
za način kako ste danas popodne prešli reku.
Hvala vam, gospodine.
Taj gest je bio neophodan. Žao mi je što ti je bio ispod časti.
Gospodin Ezop je dobar vojnik. To se neće više ponoviti.
Bilo je šta je bilo, Bene.
Kada bi to bilo tako jednostavno, Ejmose.
Možemo sami da vodimo računa o svojim vojnicima.
Ako možete, čekali ste predugo da to i učinite.
Svi vi, u svakom smislu reči.
Svi mi?
Neću ti zahvaljivati jer si održao reč danas popodne na reci.
Bila ti je i dužnost.
Ali, nije bilo lako, i cenim to.
Ne treba da me ceni čovek, koji vodi svoje pristalice da se bore protiv braće.
Doveo sam vojnike da se bore za svoju zemlju.
- Izdao si je. - Koju to zemlju imam da izdam?
Borim se za jedinu zemlju koja mi je ostala, i ubijam ljude koji vode uzaludan rat za nju.
Ali ne ljude koji su mi komšije i prijatelji.
Prijatelji...
Najbolji prijatelj koga si ikada imao, je bio onaj koji te odveo u Vest Point.
Ubijen je sa Drugom Mičigenskom u Čikamagi prošle zime.
- Jesi li znao za to? - Znao sam, Ejmose.
Ti si nabeđeni džentlmen, irski seljak sa perjanim šeširom...
koji se bori za belu kuću na stubovima na svojoj plantaži...
koju nikada nisi imao niti ćeš imati.
Šta ti u stvari tačno misliš, o sebi, Majore Dandi?
Jesi li se ikada zapitao, zašto si postao tamničar umesto vojnik?
22. decembar 1864. Već smo pet nedelja u Meksiku...
a izgubili smo svaki trag od Apača.
Čak i izviđač Semjuel Pots to potvrđuje, i drago mi je zbog toga.
Želim se osvetiti zbog masakra, ali ga dobro pamtim pa se plašim.
Kako možemo uhvatiti vetar, ili uništiti neprijatelja koga nikada nismo videli.
Badnje Veče je, godine Gospodnje 1864...
i u kampu vlada duboko poštovanje, mir i tišina.
Gospodin Pots i Riago, Apač...
uživaju u prijateljskom rvanju
Kladili su se u zlatni železnički sat gospodina Potsa...
i u Apačevu pušku sa srebrnim kundakom.
To je čisto prijateljsko nadmetanje.
Hajde, Indijanče, ustani.
Eno ga, uhvati ga!
- Ovo ga je dotuklo. - Ustani!
Mislim da će te pobediti, Semjuele. A znaš li zašto?
Jer artiljerija se kladila na tebe.
Znaš li da se Poručnik Grejem kladio u pet dolara na tebe?
Artiljerija a još i poručnik.
Jesi li ikada čuo da topdžija dobije opkladu, ili devojku...
ili rat koji vodi konjica?
- Ko se kladio protiv mene? - Ja.
- Samo jedan, Majore. Želi da razgovara. - Dovedi ga ovamo.
Kaže da je dobar Apač, dolazi u miru...
i da niko ne puca na njega.
- Je li on Čirakaua? - U svakom slučaju.
Zašto takav starac jaše sa Čaribom?
On kaže, zašto da ne? To je sve njihova zemlja.
Hteo bi malo mekane hrane pošto je izgubio zube.
Zašto je otišao?
Čariba ga je oterao.
Kaže da je prestar... prestar za dalju borbu.
Pitaj ga, zašto da mu poverujem.
I...?
Kaže da je Čaribin logor sa druge strane reke.
Odvešće nas donde. Oni će spavati kada dođemo.
Da li misli da ću mu poverovati?
Da nas odvede u klopku?
Kaže da mu je srce čisto, Majore...
i dovodi dokaz.
Kakav dokaz, gospodine Potse?
Decu.
Doveo je decu sa sobom.
Veoma dobro.
Hajde, pridruži se.
Jelo je gotovo.
Ovo je za tebe, mali.
Hajde, mladiću, dođi da jedeš.
- Mogu li dobiti dodatak? - Dođi ovamo.
- Zar nema za nas? - Pazi da ne prospeš.
Ne gledaj me tako, kao one gladnice... hranim ih veoma dobro.
- Jesi li ikada video debelog Apača? - Još uvek ne.
Ovo je dobro.
Vraćaš se nazad, sada kad imaš ono zbog čega si došao, Majore?
Sve mi govori da starac ne laže.
Pots napola veruje u to.
A ja više od pola.
Je li ti palo na pamet, da nam je Čariba dao baš to što smo hteli...
Da bi nam ponovo uzeo nazad?
Jeste.
Želim tvoja najbolja dva čoveka, da pomognu Naredniku Gomezu, da decu odvede kući.
Biće nas još uvek više od vas, Ejmose.
Sigurno da hoće, Bene. Uradi sada to što sam rekao.
Da, gospodine.
Ali samo dok ne uhvatimo ili ne uništimo Apača.
Narednik Gomez je krenuo nazad na sigurnu teritoriju, sa trojicom Rostesovih dečaka...
dok smo mi sledili starog Apača prema Siera Čaribi.
Poručniče...uzmite 12 ljudi kao prethodnicu.
Prvih dvanaest, za mnom.
- Naredniče Čilume, prođite onuda. - Da, gospodine.
Nazad u pozadinu reke!
Nazad do reke!
- Ispitajte obalu i pregrupišite se! - Hedli, oteraj ih!
Ostanite u pokretu Poručniče Grejeme... nemamo više ovde na koga da pucamo.
Srećan Božić.
Pravio je lutku za ćerku. Riago!
Kako su saznali?
Pa to su Apači.
A šta je onda on, dođavola?
Ja sam bezubi Apač.
Pas čuvar.
Indijanac hrišćanin.
Čariba je Apač.
Seme, idi sa ovim psom čuvarem i nađi mi Čaribu.
Za to nas i plaćaš, Ejmose.
- Vajli, jesi li pogođen? - Ne, gospodine.
Prokleta mazga me udarila.
Četrnaestorica su poginuli, gospodine. Trinaestorica su ranjeni.
Četvorica kritično.
70 posto od svih zaliha je izgubljeno, 20 posto municije...
I 60 posto stoke je ubijeno ili ukradeno.
- Neka je proklet Konfederacijski pakao! - Šta?
- Izvinite. - On je dobro, doktore.
Večno će živeti i imati stotinu dece.
Ali, ako vreme i bitka pokažu da si sklon tome...
da budeš upucan na toj razdaljini, nosi metalnu ploču u pantalonama.
Reci mu da pazi šta radi, Majore, ili ću te upucati tačno među oči.
Ti si nadgledao ovu teritoriju sa Grentom četrdeset i sedme zar ne?
Da. Tekila je bila odlična.
Koliko kažeš da smo daleko, od najbližeg mesta sa hranom i krova nad glavom?
Oko nedelju dana marša. Možda malo manje.
To je lepo selo, i prilično prijateljski nastrojeno.
Ako stvarno misliš ozbiljno da popunimo zalihe...
ima dobro snabdeven garnizon u blizini, koji preporučujem.
Ali, verovatno bi se sukobili sa francuskim konjanicima.
Nameravam da to izbegnem.
Majore, ne možemo više da idemo u korak sa Apačem.
Ne puštam tog Indijanca da pobegne.
- Dečače! - Gospodine!
Poruči jedinici, da krećemo odavde ujutru
A donesi mi i flašu te lekovite rakije.
Rakije nema više, gospodine... osim na dnu reke.
Pokušaj ovaj put da ostaneš smiren Poručniče.
Spremite se za pokret ujutru.
Previše smo ostavili na dnu reke.
Bože, molimo te, uzmi ove vojnike koji su pali, služeći ti.
Amin.
Izgubili smo, Majore.
Zakopavajući tvoje mrtve, nećeš to promeniti.
9 januar 1865.
Narednik Gomez i njegovi ljudi su se danas vratili.
Rostesovi dečaci su dobro i na sigurnom.
To nam je doprinelo da se osećamo malo bolje, ali ne zadugo.
Više ne beži.
Čeka.
Hajdemo. Uzjašite!
10. januar.
Sinoć su umrla još dvojica.
Bojim se da će svi ranjenici pomreti ako se dobro ne odmorimo.
Pitam se, da li će se iko od nas ikada vratiti nazad.
Pobunjenički rat i Fort Benlin nam se čine jako dalekim.
Selo je zaposednuto.
U stražari su 10 do15 ljudi.
Mislim da je to redovna vojska. Nisam siguran.
Garnizon im je oko šest sati marša daleko odavde...
I ima oko 300 konjanika i legionara, čak možda manje.
Krećemo čim izađe sunce.
Sjašite! Spremite se za pešadijsku bitku!
- Konje vežite tamo iza. - Dovedite te konje!
- Neposredna udaljenost cilja. - Fitilj je spreman za paljenje.
Istovarujte.
Top je zakočen, napunjen i opremljen, i spreman za pucanje.
- Spremni. - Spremni, gospodine.
Dečko, zatrubi.
Hoćemo li razviti zastavu, gospodine?
Ne, Poručniče, nećemo.
U redu, Seme, budi kratak i pređi na stvar.
Hej, izlazite odatle!
Poštovanje od Majora Ejmosa Dandija, neregularna Konjica Sjedinjenih Država.
Imate pet minuta da predate oružje i robu...
- Ili će vas napasti. - Ne bi se usudio.
Ovo je čin agresije protiv prijateljskih snaga...
- nečuveno kršenje međunarodnog prava. - Sinko...
Major nije advokat.
Ostala su vam još četiri minuta.
Naredniče, želim da razgovaram sa gradonačelnikom.
- Čini se da ovome nema kraja. - Šta ste to rekli?
Bili smo napadnuti od Apača, lokalnih bandita...
razbojnika iz Texasa, oslobodili su nas Francuzi...
a sada Konjica Sjedinjenih Država.
Nažalost, dolazite prekasno. Nemamo ništa što bi vam dali.
Nemamo hrane, nemamo oružja i nemamo žena.
A to je ono što želite, zar ne?
Zbog toga ste došli ovamo, bez da nosite ponosnu zastavu svoje zemlje.
Vi govorite u ime ovih ljudi? Niste Meksikanka, zar ne?
Moj muž je bio seoski doktor.
Ali takođe je bio i doktor meksičkih boraca protiv Francuza.
Umro je tamo gde i oni.
Platila sam dobro za to što se ovde nalazim.
Žao mi je zbog toga, gospođo, ali mi smo prešli dalek put.
Trebaju nam sveži konji i hrana. Moji ljudi su gladni.
Nisu više gladni nego ljudi ovoga sela.
Spremni su da sve podele sa vama, Majore...
a naročito svoju glad.
Hoćete da vidite decu u našem dispanzeru...
koja boluju od gladi?
- Poručniče Grejeme, pali! - Gospodine!
Naredniče Gomez, zakolji dve mazge, i razdeli meso...
i šta god nađeš od zaliha u toj stražari, podeli ljudima ovoga sela...
- i ovoj dami. - Tereza. Tereza Marija Santiago.
- Gospođo... Rajane! - Da, gospodine.
Poručniče!
Sa lepotom kao što je vaša, ovo selo je neverovatno bogato.
Poručniče Tajrine!
Bože, čuvaj Kraljicu.
Ušli smo u selo da uzmemo hranu i konje...
< i>a umesto toga smo dali vlastite... i svi su nam bili zahvalni.
Rane nam je lečila Nemica...
koja je govorila Engleski i bila lepa...mada malo starija.
- Držite ovo ovde, hoćete li? - Hvala vam, gospođo.
Također i vrlo lepa devojka, Meksikanka, koji je bila sušta dobrota, nežna i mlada.
Ne brini, sine, nije pored srca.
Pobednicima pripada plen.
Pa, Bene, izgledaš baš kao džentlmen.
Posle rata, Ejmose...
Tajrinovi iz Kounti Klera će postati veleposednici u Virdžiniji.
Rat još nije gotov.
Hoću da do ponoći svi vojnici budu pijani kao čepovi.
A tada, naši zatvorenici će pobeći i krenuti da traže pomoć.
Ali to nećemo otkriti sve do svitanja.
Sutra uveče, nakon toga što su nas pratili ceo dan...
ta francuska konjica će se ulogoriti, i napasti našu razuzdanu rulju.
Ali, pre napada ćemo im sve pokrasti, i nastaviti naš put dalje.
Ti su ili... pravi vojni genije...
Ili najveća budala u severnom Meksiku.
Nesumnjivo.
Nemaš temperamenta da budeš oslobodilac, Ejmose.
Nemam?
Ako smem da predložim, gospodo, vreme ja da se priključite zabavi.
Sedeti sam je loše za dušu.
Kapetane Tajrine... Da li se on već brije?
- Je li to važno? - Meni nije bilo.
Ona nije ovde.
Velika šteta.
Bilo je nečega u njoj.
To sigurno, slažem se.
Podstaklo me na razmišljanje o...
satenu.
- Mekani, beli saten. - Majore.
Izvinjavam se, Majore.
Valcer.
Biće mi zadovoljstvo, gospodine.
- Poručniče Grejem. - Gospodine!
- Zašto niste sa stražarima? - Oslobođen sam dužnosti, gospodine.
Nastavite dalje...
Gospodine, po mom mišljenju, treba nam više stražara u stražari...
Ili će francuski zatvorenici pobeći.
Hvala na mišljenju, Poručniče.
Nadam se, da ćete sada nastaviti dalje.
Ne, gospodine. Vidite, preuzimam vam partnerku za igru.
- Šta? - Preuzimam vam partnerku, gospodine.
Poručniče Grejem, jeste li pili?
- Gospođice... - Hvala vam, Poručnice.
Meksička igra, možda?
Želela sam da se pozdravim i zahvalim.
Bilo je lepo proslaviti.. samo to što smo živi.
- Planirate li ostati ovde? - Ne znam.
Svog muža sam upoznala kao studenta, u Beču.
Moja porodica je žestoko bila protiv te veze.
Tako žestoko, da nemam više kontakt sa njima.
A potrebna sam i ovde.
Nemam nikoga više, osim Linde... čak ni stotinu milja odavde.
Hoćete li pozdraviti Poručnika Tajrina od mene?
Biće mi zadovoljstvo.
Svidelo mi se na koji način me je pitao za igru.
Kao da smo bili na balu u Beču.
- Bilo je to lepa, mala svečanost. - Poručnik ima stila.
On mora da je maštovit čovek.
On je korumpiran. Ali spasiću ga.
Hvala vam što ste bili ljubazni.
Sve što osećam je samo ljubaznost.
Sljedeći put ću biti maštovit.
Hedli! Vajli! Dovedite te mazge ovamo.
Uzjašite! Postrojte se! Dođite ovamo!
Nema Rajana, gospodine. Grejem je otišao da ga traži.
- A ko je otišao da traži Grejema? - Gomez.
Naredniče Gomez, budite nežni prema trubaču.
On je bolestan.
Samo polako, vojniče Rajan. Ne žuri.
Drago nam je da si odlučio da nam se pridružiš.
Da si nam samo napomenuo, mogli smo poslali Narednika Gomeza...
da ti donese doručak u krevet.
Rajane, upadaj u sedlo!
Svi su na broju...
Svi su prisutni i na broju, gospodine.
Vidim, Poručniče Grejem. Vidim to jasno.
Pretpostavljam da će ti uspeti da ih pokreneš odavde?
U paru nalevo, okret nadesno.
Sinoć je major pustio francuske zatvorenike da pobegnu.
Nadao se da će krenuti ka svom garnizonu po pojačanje.
To su i uradili.
Danas popodne je poslao Poručnika Grejema i par vojnika kao mamac...
a mi drugi smo ostali čekajući.
Džefersone, taj šal nam je da okitimo top, a ne tebe.
- Da, gospodine. - Vajli, obezbedi te životinje.
Naredniče Čilume, jesu li stražari na mestima?
Da, ali sumnjam da to pomaže.
Ako konjica ima mobilni top...
mogu ga pomerati, ispaliti jednu rundu, i onda nas dokrajčiti...
sa tim kopljima od deset stopa koja nose.
Ne... oni će se ulogoriti.
Izvinjavam se Poručniče, ali ko to kaže?
Ja kažem.
Ne izgledaju li prelepo?
Moji momci mogu da ih srede, bar pešadince...
sa jednom rukom na leđima.
Kako to, Ezope?
Oni su mekani, Hedli. Nikada nisu bili na jugu.
Približavaju se.
Do mraka će se približiti na najmanje pet milja od Grejema.
A ako se ne zaustave?
Šta ako se ne ulogore? Ako samo nastave i pregaze Poručnika?
Moćna je ruka Gospodnja.
15. januar. Francuzima je bilo tri dana potrebno da otkriju...
da su lovili samo jednog jednorukog izviđača i odbeglog Apača..
Dotle su gospodin Pots i Riago pretpostavljali da smo na sigurnom...
odlućili su da prestanu da ih prate, i pošli da nas potraže.
Mi smo se odmarali i lečili rane.
Hej! Davim se!
- Hajde, uđi u vodu! - Već sam se okupao.
Hej, voda je dobra!
- Prvi put se briješ, Time? - Da.
- Možda treba sada da te zovemo Rajan. - Da.
Čekamo gospodina Potsa, Narednika Gomeza...
i pobunjeničkog Kapetana da se vrate iz izviđanja.
Strahujemo da su Francuzi izvršili osvetu u selu.
Stalno razmišljam o Lindi i molim se za njenu sigurnost.
- Šta se dogodilo? - Baš kao da gledaš umiruću pticu.
- A žena? - Ne znam, Ejmose.
Ako su je obesili, odsekli su konopac.
Naspram tih momaka u lepim šeširima, Apači izgledaju kao misionari.
Nikad ne podcenjuj vrednost evropskog obrazovanja.
- Ima li traga od Čaribe? - Ne brini o tome, Ejmose.
Odugovlači sa okršajem.
Mislim da hoće da uđe u priče, koje će se pričati...
oko njihove logorske vatre još hiljadu godina.
Lečili smo se, i na kraju ponovo postali jedinica.
Čvrsta i oprezna, koja čeka bitku...
a onda se desilo ono što Major najviše mrzi.
Gospodine! Dezerter.
Hedli je dezertirao, gospodine. Sinoć.
Konja nema, a obio je magacin hrane i municije..
Gospodine Pots, pođite sa Riagom i uđite mu u trag.
Želim tog čoveka nazad.
To nije moj posao, Majore.
Nisam dobrovoljac da bih jurio vojnike koji tuguju za kućom.
To je moj posao!
U redu, Naredniče, vi ga pronađite.
Izvinjavam se, gospodine...
Ali šta će uraditi Hedliju kada ga uhvate?
Šta?
Sine, biće srećan ako ga ubije.
Ali neće on, nego Major.
A, ne, gospodine Potse...
Major neće!
U roku od dva dana se Narednik Gomez vratio sa Hedlijem.
Usput je našao doktorku sa nekom decom i Lindom.
Svi su pobegli iz sela.
Major nije odugovlačio sa suđenjem Hedliju za dezerterstvo.
Momci, kunem se Bogom, hoću da znam kakva smo to jedinica.
On je jednostavno probušio rupu u meni.
I ostavio bi me da iskrvarim...
da nije bilo te žene tamo da mi previje nogu.
Sada znate da nisam dezerter.
Samo sam otišao u selo, da se udvaram gospođici i pozdravim njene roditelje.
Imao sam nameru da se vratim. Zaista.
Znate da sam uvek bio pored svog velikog brata.
- Je li tako, Arture? - Da, jeste.
I nećeš dopustiti da upucaju tvoje rođake koji nisu dezerteri, zar ne, Arture?
Preduzećeš nešto u vezi toga, zar ne?
Naredniče, ne želim ni da ga pogledam.
Kapetane.
Vi me znate.
I ranije sam odlazio.
Ali uvek sam se vraćao, zar nije tako?
I vi ste me bičevali zbog toga, a to sam i zaslužio.
Ali nikada me niste ubili.
Nećete me valjda predati Jenkiju...
Samo zato što sam žudeo za ženom?
Ona je toliko slatka, Kapetane.
Ona je lepa i pristojna, prava dama. Sigurno da jeste.
A to je hrana za njene.
Da li je se sećate, Kapetane?
Igrao sam sa njom, i vas sa njom upoznao. Sećate se, zar ne?
Sećam se.
Naredniće Čilume, da li biste rekli da je u ovom logoru poznato...
da je selo spaljeno, a ljudi su se rasuli okolo?
Pa...znam, Majore, gospodine...
ali sam mislio, da samo treba da sedim, i čekam da se vrate.
- Poručniče. - Da, gospodine.
Koliko hrane i municije bi rekli da je odneto?
Dovoljno za trojicu ljudi, za nedelju dana, gospodine.
Vidi, Majore, zaboravi na pravila.
Ljudi iz ove jedinice su rizikovali živote zbog tih zaliha.
Možda si smetnuo sa uma, da je i on bio među njima.
Vojniče...
Bićeš streljan.
Hedli!
Majore, predaj ga nama. Pobrinuću se ja za njega.
Neću ti dopustiti da ga ubiješ.
Bio si nekada vojnik. Znaš li šta govoriš?
Kažem, ako ubiješ tog momka, to je početak, a ne kraj.
Trošiš se, Bene.
Bio si nekada stena, a sada se trošiš kao stara kreda.
Poručniče, odaberite vod za streljanje nasumice.
- Osim Konfederativaca. - Da, gospodine.
Rekao sam da ćemo služiti u ovoj jedinici, a i služićemo!
Ali samo dok ne uhvatimo Apača.
A onda, Majore...
Ubiću te.
Zaista hoćeš, Bene?
Da.
Da, Ejmose.
Dozvolićete da me ubiju, Kapetane?
Dužan sam, sine.
Trebalo je da se setiš, da pripadaš Majoru, a ne meni.
Žao mi je.
To je sve, momci...kunem se Bogom...
hajde da to završimo.
Dođavola, Majore, činiš samo ono što moraš...
ali neka ti je duša prokleta, i neka Bog blagoslovi Roberta I. Lija.
Mi smo jedinica koja je rascepljena, a bojim se da se to nikada neće izmeniti.
Čak i neki od naših ljudi su ljuti na Majora.
Ali on nosi sav zapovednočki teret, i ne mislim da treba da ga osuđujem.
Nisam jedan od tvojih vojnika.
Ne bih mogla podneti da budem sa svima njima, kada se toliko mrze.
- Mogu li da šetam sa tobom? - Ne bojiš se tigra?
Jesi li ti taj tigar koji se ovuda šunja?
Ne, ne bojim se , Majore.
- Kako je lepo ovde. - Ja ne kvarim tu lepotu?
Ne.
Današnji događaj je užasan.
Svi smo pomalo umrli sa tim momkom.
Ali ti možda i najviše.
Zašto si sa mnom?
Videla sam previše umiranja...
pa sam htela tako neminovno da se osetim živom...
da se oboje osetimo živima.
To, šta ljudi misle o tebi, to te mnogo muči, zar ne?
Zanima me kako se bore, a ne njihovo mišljenje o meni.
Ali zašto je ta borba toliko važna?
Postoje i druge stvari.
Muškarci razumeju cilj borbe. Mislim da im je ponekad i potrebna.
Istina je, to je lako.
Zaboraviš na probleme, odgovornosti...
pustiš nekog da te hrani, da ti kaže šta da radiš.
Ali kome si ti odgovaran?
Ako odeš u Durango, moraćeš se kriti, zar ne?
To će biti teško, ali ne i nemoguće.
Da li si ikada razmišljala o životu u Sjedinjenim Državama?
Ne razmišljam o tome, Majore.
Izvadi to.
Ne mogu. Previše je duboko. Previše blizu arterije.
Moraju te odvesti kod doktora u Durango.
Ja ostajem sa jedinicom.
Donesi mi malo viskija i zavoje. Hajde.
Naredniče, donesite nosila za Majora.
Ideš na odmor, Majore.
A i vreme je bilo.
U stvari, treba da prekineš sa vojnom službom.
Upao si u klopku kod reke, kao neiskusni Poručnik.
Izazvao si smrt momaka i rascepio sopstvenu jedinicu.
I kako ćeš sada da objasniš to, što si izvan stražarskih linija?
Što radiš to, Majore? Olakšavaš savest u naručju žene?
Žene, ako smem reći, sumnjivih vrlina.
Reci mi samo, šta dođavola uopšte radiš ovde, Ejmose?
Toliko francuskih vojnika je u Durangu.
Nećemo razviti zastavu.
- Ne govorim taj jezik. - Ali ga razumeš.
Majore.
Veoma je blizu...veoma blizu.
Ako nameravate da odsečete tu nogu, doktore, nemojte.
Hoću samo da zaustavim krvarenje.
Mislio sam, da je veći deo toga alkohol.
Trebalo bi da možete hodati za sedam dana, a jahati za dvanaest.
Hodaću za dva, a jahati za tri dana.
Gospodine Potse, ti i Narednik Gomez se možete priključiti jedinici sada.
Mogu i sam doći do logora na reci.
A savršeno sam sposoban da pratim vaše tragove odande.
Pa, bolje se klanjaj ulica, Ejmose.
Izgledaš kao neobičan Meksikanac.
Ne, to nema smisla.
Ti Francuzi su mi za petama.
Samo čekaju da pobegnem, i dovedem nazad do jedinice.
Vidim da naši prijatelji Francuzi i dalje čekaju.
Tekilu... Jesi li donela tekilu?
Tražio sam nešto za piće. Ovo nije dosta ni da pljunem.
Ne.
Naravno, sve bolje i bolje, iz dana u dan.
Moći ću da igram uskoro sa tom nogom.
Ne veruješ?
Pokazaću ti. Hajde.
Gospođice Kovington, mislim da imam čast za sledeći ples.
Sačekaj i videćeš.
Ova vojska ne igra...
ne maršira i ne bori se.
Osim na ovom posljednjem bojnom polju.
Pridružujemo se Huaristima kod Guamasa.
Došla sam da se uverim da si živ.
Živ sam.
Da, vidim.
Trebali da budeš oprezan.
Francuskoj patroli je ovo mesto već sumnjivo.
Čekaj.
Ako se ikada izvučem odavde...
Rat neće trajati večno.
Za tebe hoće, Majore.
Ne, rat neće trajati večno.
Budite se! Jutro u bokalu noći...
bacilo je kamen koji je pokrenuo zvezde da polete.
- Što ti radiš ovde - Došao sam da te spasem.
Cele noći smo te tražili.
- Zašto - Da mogu lično da te ubijem.
Ima neki smisao.
Eno, dolazi naš mali pas čuvar.
Hoćemo li krenuti, Majore?
Upravo pijem, Bene. Zar nisi znao?
To je tajna mog velikog uspeha. Ja pijem.
Ali ne pijem dovoljno.
Zašto ti ne piješ Poručniče Tajrine?
Da li ikada sumnjaš u to ko si?
Već sam bio troje različitih ljudi , Ejmose.
To je dovoljno za jedan životni vek.
- Irski emigrant... - Degradirani američki oficir...
I Konfederacijski otpadnik.
- Ni jedan od tih mi se ne sviđa. - Dakle, nije li to slučajnost.
Beži od mene.
Imam naređenja...odgovaraju tvom karakteru.
Moram te izvesti na zadnja vrata.
- Obavi to. - Patrola. Odmah krećemo.
Ostavite me na miru, svi vi.
Četa!
Naredniče Gomeze.
Majore.
Pali!
Poručnik Grejem će postati general pre nego što napuni 30 godina.
Zašto, hajde, izlazi odatle!
- Hajde! - Bene, za Boga miloga, pusti me.
Zašto da ne, Majore?
Ionako nisi vredan da te ubijem.
Sve dok ne uhvatimo ili ne ubijemo Apača.
30. januar. Mislili smo da smo izgubili tri vojnika u Durangu...
ali dvoica su se vratila jutros, i opet smo postali jedinica.
- Poručniče Grejeme! - Da, gospodine.
Kad sam otišao, dao sam vam posebno naređenje. Niste ga izvršili.
Ne, gospodine. Predali ste mi komandu.
Od tada sam ja izdavao naređenja.
To se primećuje. Uzmite cigaru.
Pokret, Poručniče.
Bežali smo od Francuza a pratili Apača...
ali vreme je isticalo.
Francuske patrole su postala gušće, a mi se nismo primicali Siera Čaribi.
- Pre koliko vremena? - Četiri ili pet sati.
Čariba kaže, da se izmiriš sa svojim hrišćanskim Bogom...
pošto ćeš mu se uskoro pridružiti.
Moramo da smo uvredili starca, tamo kod reke... i više nego što smo mislili.
Barem mora da završi sa svim ovim.
Do sada je kružio prema zapadu.
Bilo kada, sledećih nedelju, ili dve dana, napašće nas ponovo u kanjonu...
li na sred reke noću... ili u zoru.
Dokle ćemo se boriti protiv njega pod njegovim uslovima?
Upravo sada.
Savijamo repove i bežimo kući...
- Pravo prema Rio Grande. - Dozvolio bi da Čariba pobegne?
Da kažem, da mu dajem istu šansu, Poručniče.
Ali to moramo da izvedemo da ne izgleda sumnjivo, Majore.
Idemo prvo na desno, pa do reke. Ali zaista moramo da krenemo.
Ako to ne učinimo, čekaće nas tamo, baš kao što i sada čeka na nas.
- Kako ćemo to znati? - Nećemo, sve dok se ne desi.
Na konja, Poručnice, neka krenu.
- Preseci konopac, Seme. - Ti ga odseci, Majore.
Toliko je zaslužio.
23. mart. Danas smo saznali da je Riago bio pravi vojnik.
Žalim što sam sumnjao u njega, kao i Major, siguran sam.
18. april. Pobegli smo od Apača i Francuza...
a zatim smo kružili, i krenuli ka reci i ka kući.
Ljudi su bili ljuti, hteli su da nastavimo sa poterom.
A onda nam je postalo jasno, da ne bežimo ni od čega.
Bežali smo prema kraju naše potrage.
Reka je manje od jedne milje daleko.
Ovo je zadnja prilika, Majore.
Ovo je dobro mesto da uradiš ono što ti je na umu.
Naredniče, ako postavite straže dovoljno daleko...
Apači će ih možda ostaviti na miru.
Mada, šta god da se dogodi, ne pucajte ako niste napadnuti.
Zapamtite naređenja, i nadajte se najboljem.
Srećno, gospodine Potse.
Koga ćeš sada poslati protiv mene?
Pali.
On izgleda tako mali sada.
Bio je dovoljno veliki, sine.
Sada, Majore...
Ili preko reke u Teksasu?
Sada je sasvim u redu, Bene.
Ako želite borbu, momci, imaćete je.
Dođite gore da pogledate.
Zaboravili smo Francuze, ali oni nisu zaboravili nas.
Gde možemo preći reku da uđemo u Teksas?
Jedini plićak je pola dana daleko, Majore.
Neka uzjašu, Poručniče. Vraćamo se kući.
- Naredniče Gomeze! - Gospodine?
- Neka uzjašu, krećemo! - Da, gospodine.
Čestitam, Majore.
Na kraju si izgleda pronašao pravi rat za sebe.
- Naredniče Gomeze. - Gospodine?
Neka sjašu i pregrupišu se...
i neka budu spremni da prime napad konjice spreda.
Neće napasti, Majore. A i zašto bi?
Sa tim što drže položaj, drže nas ovde dok ne stignu drugi.
- Moramo ih napasti. - Tek kada budem spreman.
- Poručniče Grejeme. - Gospodine?
- Pripremite artiljeriju. - Da, gospodine.
- Spremna je, gospodine. - Sajmone!
Raspakujte municiju...
upotrebićemo sada ponos Evrope.
Da, gospodine.
- Dakle, Bene? - Trebaće mi petorica na konjima.
Napašću ih bočno, kada im ti odbiješ napad.
- Odlično. - Odlično.
Poručniče, razvite zastavu.
- Zastavniče! - Gospodine?
Razvi zastavu.
- Naredniče Čilume... - Gospodine!
Skratite fitilj na daljinu od 500 jardi. Visina 20...
- Da kažemo, 28 stepeni. - Spremno, gospodine!
Gađajte, Poručniče.
Milja, možda i manje.
Doći će sada.
- Naredniče Gomeze. - Gospodine?
- Truba će biti vaš signal za paljbu. - Da, gospodine.
Četa, u napad!
Ako iko od vas prokletih gringosa opali pre signala...
Kunem se Bogom da ću vas pobiti.
Na moj znak... konji. Ponavljam... samo konji.
Neka uzjašu.
Zauzmite liniju u podnožju stene.
Dolazi drugi talas, Bene. Bićemo spremni kada i vi.
Okružite me!
Majore, vidimo se u Teksasu.
I to sigurno, trubaču!
Dandi!
Svi su prisutni i na broju, gospodine.
Vaša naređenja, gospodine?
Neka krenu, Poručniče... po dvojica u koloni.
U kolonu po dvojica!
- Vojniče Rajane! - Gospodine.
- Zatrubi, sinko. - Da, gospodine.
Napred!
19. april1865.
Posle kratke borbe sa gubitcima, protiv francuske neregularne vojske...
prešli smo Rio Grande i ušli ponovo u Sjedinjene Države.