Превод и субтитри: 0ld SCho0l & Владислав Владев
<<< УНАКС ТИЙМ <> UNACS TEAM >>>
ДАНИЕЛ КРЕЙГ
ХАРИСЪН ФОРД
Това е пътят за Абсолюшън. Знаеш ли колко на запад е това?
Сигурно е ням.
Защо не ни отговаряш? - Погледни.
Има желязо на китката си. Прострелян е.
Може да е избягал от зандана. И да има награда за него.
Възможно е.
Днес не е щастливият ти ден, страннико.
Обърни се и тръгвай.
Казах да се обърнеш и да тръгваш...
КАУБОИ И ИЗВЪНЗЕМНИ
ОЛИВИЯ УАЙЛД
САМ РОКУЕЛ
АДАМ БИЙЧ
ПОЛ ДАНО
НОА РИНГЪР
КИЙТ КАРАДАЙН
КЛАНСИ БРАУН
УОЛТЪН ГОГИНС АБИГЕЙЛ СПЕНСЪР и др.
Музика ХАРИ ГРЕГСЪН-УИЛЯМС
Оператор МАТЮ ЛАЙБЕТИК
Чиба.
Сценаристи МАРК ФЪРГЪС и ХОУК ОСТБИ
Стой тук!
Режисьор ДЖОН ФАВРО
Има ли някого?
Стой на място, друже.
Спокойно.
Добре, сега се обърни бавно.
Простреляха ме.
Нали знаеш кои ги прострелват? Престъпниците и жертвите.
Ти от кои си?
Не зная. - Как ти е името, друже?
И това не зная. - А какво знаеш?
Да говоря.
Седни ей там.
Мястото твое ли е?
Шест дни в седмицата, да.
В седмия е на Всемогъщия.
Откъде дойде, синко?
От запад.
От запад?
Западът е голямо място.
Всички ли, дето са от запад, са бъбриви като теб?
Ето така.
Ела на светлината, синко.
Пийни глътка уиски
и се настани удобно.
Доста странна рана си имаш.
Изглежда почти обгорена.
Може малко да щипе.
Градът миньорски ли е?
Да... Или поне беше такъв.
Хората продължиха напред. Вече няма злато.
Опитай се да не мърдаш.
Ето така...
Тази рана не е огнестрелна.
Откъде се сдоби с нея? - Не знам.
Не мога да ти опростя греховете, ако не си ги спомняш, нали така?
Понякога добрите хора вършат злини, а лошите - добрини.
Дали ще отидеш в рая или ада не зависи от Бог, а от теб самия.
Само трябва да си спомниш какво си сторил. Натисни тук.
Хайде. Точно така.
Готов си. - Благодаря ви.
Не е зле за свещеник от малко градче.
Глупавото хлапе на Долархайд.
Какви ги вършиш, Пърси? Вътре е пълно с хора.
Никого няма. Всичко е наред. - Не е.
Достатъчно зле е, че пие без пари, а сега и това?
Какво викаш, Док? - Няма нужда да плащате.
Влизай вътре! - Млъкни!
Искам да си довършиш изречението. "Достатъчно зле е..." Кое?
Не си ли благодарен за бизнеса ни?
Ако не беше добитъкът на татко, в този град нямаше да има нито пари,
нито месо на трапезите ви! И барът ти щеше да е празен!
Знаеш, че уважавам баща ти, Пърси. - Как иначе?
Обаче мен караш да платя.
Ела насам да се разберем.
Хайде, ела.
Не искам проблеми. Просто се опитвам...
По-добре си вземи очилата, преди някой да ги настъпи.
Добре, синко. Човекът само си пази хляба.
Отче, дадохте ми една идея!
Днес не е неделя, но защо не съберем пари за бедняка?
Да видим кой има пари.
Слагай ги в шапката.
Сполайти. Съжалявам, че вие трябва да платите за тежката съдба на Док.
Много щедро от твоя страна.
Ще се включиш ли?
Внимавай към кого го насочваш. Може да пострадаш.
Слушай...
Този път ще ти се размине, защото...
Сигурно не знаеш кой съм аз...
Махай се! - Ей, ти!
Последно предупреждение.
Тоя откъде се появи? Откъде?!
Какво става тук, по дяволите?
Беше нещастен случай. Появи се изневиделица.
А този ми се подиграваше. Направи ме на глупак.
Не аз съм виновен, шерифе. - Дявол да го вземе, Пърси.
Този път прекали. Ще те заключа. - Тагърт...
Знаеш, че идеята не е добра. - Боя се, че нямам друг избор, Нат.
Нат... Нат!
Къде тръгна, кучи сине? - Не се тревожи.
Ще разкажа на баща ти за днес.
Пак си прегорил кафето, Майки. - Другия път ти го направи.
По-полека с пиячката, Мърфи. Долархайд не ги обича тези работи.
Долархайд не обичал това, не обичал онова...
Не ми дреме какво не обича могъщият полковник Долархайд!
Все ми е тая колко индианци е сложил на дръвника.
Много ти знае устата, когато шефът не е наоколо.
Ако беше тук, щях да му го кажа в лицето!
Полковник Долархайд.
Слушайте какво ще ви кажа, момчета.
Парите развалят човека.
Къде се бави дилижансът? - Какъв дилижанс?
Простреля заместник-шериф, Пърси. Федералният ще те отведе в Санта Фе.
Федералният шериф? Ума ли си загуби?
Татко идва насам. Пуснете ме, преди нещата да загрубеят.
Шерифе, беше злополука. Не съм някой закоравял престъпник.
Кучият му син. - Шерифе!
Още уиски? - Пиши го на сметката на Пърси.
Струва 50 цента. - Пошегувах се, Док.
Защо няма сапун?
Защо си сложила мръсната посуда тук?
Слагай я тук. - Нека аз да измия.
Защо не си починеш? - Няма да си почивам. Имаме клиенти.
Никой ли не ме уважава тук? - Знаеш, че не е вярно.
Не искам да те прострелят, това е.
Искаш да ме напуснеш ли? - Не, това е мечтата ти...
Където си ти, там съм и аз. - Смятах, че мечтата е на двама ни.
Дявол го взел! Чарли, по-мъчна мелодия не можеш ли да свириш?
Да не сме на погребение?!
Защо въобще си с мен? Бъди с някого, който ще те защитава.
Няма нужда да се доказваш пред мен.
Обичам те. - Не съм дете.
Уиски.
Заведението черпи за това, което сторихте.
Дошъл съм само за питие.
Познаваме ли се? - Не.
Казвам се Ела.
Откъде ти е тази гривна?
Знаеш ли нещо за мен, госпожичке?
Нищичко не помниш, нали?
Какво искаш от мен? - Знам, че търсиш нещо.
Аз също.
Пожелавам ти успех.
Отдръпни се.
Джейк Лонерган.
Нещо против да ме последваш до участъка, за да си побъбрим.
Май ме бъркате с някого.
И така да е, искам да дойдеш с нас.
На твое място не бих го направил.
Недей!
Не искам неприятности.
Ставай, слънчице.
Сега вече загази.
Ще гориш на бавен огън. Баща ми ще дойде за мен.
През войната се научи как да убива бавно и мъчително.
Ще гледам как се мъчиш дълго...
... дълго, дълго време.
Ще разбереш какво е истинска болка.
Моля ви... Не аз убих кравите ви.
Повярвайте ми, полковник Долархайд, моля ви!
Работиш за мен от колко? Две седмици?
Сигурно не знаеш с кого се забъркваш, Рой.
Никой не може да ме нарича "полковник".
Повечето умират след това.
Моля ви...
Колко спасихте с Малкия Майки?
24, шефе.
Пил си, нали? Надушвам пиячка. - Аз не съм, те пиха!
Що за човек трябва да си, че да взривяваш кравите на хората
и после да пробутваш такава некадърна история?
Имаше бяла светлина! Толкова ярка светлина!
Значи е имало някаква светлина, а ти си паднал.
Щом ставаш, двама от най-добрите ми пъдари просто ги няма?
Тази вечер не е имало бури. Не е имало мълнии.
Не ме уважаваш, нали, Рой? - Шефе!
Къде е Пърси? - Тагърт го заключи, шефе.
Защо? Какво е направил този път?
Простреля заместник-шериф. - Проклятие!
Какво си въобразява Тагърт?
Дори нямаше да има работа без мен. Сега трябва да ида да му влея разум,
защото ти не си успял да се грижиш за момчето ми.
Благодаря ви...
Всички да се приготвят да тръгваме.
Шефе, трябват ни повече хора. - Защо?
Няма да повярваш. Джейк Лонерган се е върнал.
Какво му се е случило? - Не мога да ти кажа.
Ще те предам на федералния шериф.
Ще ми кажете ли в какво ме обвинявате?
Употреба на оръжие, нападение, безредици, кражба.
Миналия месец нападна дилижанса с Пат Долан и Бул Макейд.
Това те прави съучастник във всички техни престъпления.
Това ли е? - Обвинен си и в убийство.
Проститутка от съседното кметство - Котънууд Гроув - Алис Уилс.
Казвате, че съм убил тази жена? - Ти ми кажи.
Ще се отнеса към теб с уважение, но не си прави илюзии.
Ако тръгнеш да бягаш,
ще получиш куршум в главата.
Мамка му.
Дай си ръката. - Какво правиш, Тагърт?
Шерифе... Шерифе, това отиде твърде далеч.
Аз само се занасях...
Никого не исках да нараня. - Махай се.
Съжалявам, но нямах друг избор. Не можех да те пусна да избягаш.
Сега вече няма да избягам. - Имам нужда от теб.
Казвай каквото имаш за казване. - Кажи ми откъде идваш.
И аз искам да разбера.
Госпожо.
Приятно пътуване, гълъбчета.
Тагърт... Пусни ме.
Шерифе!
Какво търсиш тук?
Прибирай се, време е за лягане. - Моля те, не си тръгвай.
Това ми е работата, Емет. - Тук не ми харесва.
Баща ти ще прати някого за теб, когато може.
Мина цяла година. - Спокойно, ще прати някого.
Гробът на майка ти е тук.
Не мога да оставя малкото си момиче.
Тагърт? - Да, виждам ги.
Емет, прибирай се.
Пусни момчето ми, Джон. - Татко? Татко!
Знаех, че ще дойдеш за мен, татко. - Млък. С теб ще се разправям после.
Лонерган е, шефе.
Този кучи син ми открадна златото. Искам този мъж.
Обсъди го със съдията в Санта Фе.
В никакво Санта Фе няма да ходя. Предай ми го сега,
или сам ще го взема. - А мен, татко?
Казах ти да мълчиш, момче!
Какво е това, по дяволите?
Какво е пък това чудо...
Връщат се! - Бягайте!
Махни се оттам! - Мария!
Стой там! Не мърдай! Идвам!
Подай ръка! Хайде! - За какво ти е?!
За да се махнем оттук! Хайде, дай си ръката.
Емет!
Дядо!
Емет! - Ела насам, синко.
Подай ръка. Подай ръка, хайде!
Какво е това?
Ставай, шефе. Да се махаме. - Къде е Пърси?
Ставай! - Не мога, татко!
Страхливец! - Той ми счупи пръстите!
Татко!
Да се махаме! Насам!
Каква е тази чудесия? - Защо питаш мен?
Защото ти го свали. С това на ръката ти. Какво е то?
Не знам.
Как така не знаеш?
Какво е това, по дяволите?
Взеха жена ми.
Има ли някого вътре? - Не!
Жена ми е вътре! - Не е!
Мъртво ли е?
Това е демон. - Демон?
Доста прилича на такъв, но... - За какви демони говорите?
Библейски демони? - Аз нищо не съм казвал...
А какво говориш тогава? - По-спокойно, Док.
Казваш, че демони са взели жена ми? - Нищо такова не съм казвал.
Овладей се! - Казваш да се успокоя?
Шефе!
Отиде натам!
Не знам какво беше, но кърви.
Отишло е накъдето отидоха и машините.
Няма да успеем да го проследим в тъмното.
Пригответе конете и провизии. Тръгваме призори.
Ти...
Ти ще дойдеш с нас. Без това оръжие нямаме шанс.
А и си ми длъжник.
Аз мисля другояче.
Припомнете си Числа.
Там Господ напътства Мойсей до обетованата земя Ханаан.
Но Мойсей не му вярва и праща шпионите си да проучат.
Те се връщат с ужасяващи истории.
Истории за зли същества, каквито не били виждали.
"Гиганти", казали те. "В очите като скакалци".
У израилтяните се породил страх. "Как ще ги победим?"
Изгубили вярата си. Забравили, че няма от какво да се боиш,
ако следваш праведния път. - Дръжте го!
И тогава той създаде човека от калта с дъха си.
Във всеки от нас има малко от Божия дъх.
Опитай да спреш кървенето.
"Няма да се боиш от нощен страх. От стрелата, която лети денем.
От мор, който ходи в тъмнина."
Господ ни подлага на изпитание. Изпитва вярата ни.
Какво искаш от мен? Отговаряй!
Казвай, или умираш. - И моите близки отвлякоха.
Търся ги вече дълго време. Можеш да ми помогнеш да ги открия.
Стой далеч от мен.
Мога да ти помогна!
Някои от момчета мислят, че хората вече са мъртви.
Ако искаха да ги убият, щяха да го направят.
Ловяха ги с ласо, не ги убиха направо.
Къде си мислиш, че отиваш? - Идвам с вас.
Само ще тежиш на коня. - Взеха жена ми, идвам.
Пък и съм лекар, имате нужда от мен.
Както те учи акълът.
Спри там.
Не може да дойдеш, синко. Твърде опасно е.
Аз ще го наглеждам. Може да пои конете.
Той си няма никого.
Добре тогава. Увери се, че манерката ти е пълна.
Движи се на север.
Следите още са пресни.
Проблем ли е да дойда с вас? - Не, госпожо.
Имаме хлапе, куче, защо не и жена?
Ти се върна.
Какво е това?
Трябва да ги върнеш. - Не мога, а и не искам.
Тези пари са кървави. - Изработих ги.
С грабежи и убиване. - Тези пари ще ни подсигурят!
Джейк! - Не мърдай оттам!
Не знам защо се занимаваме. Всичките са мъртви.
Ако искаха да ги убият, щяха да го направят.
Ако наистина са ги взели с ласо, както казва шефът.
Обзаложихме се, че са ги изяли.
На тяхно място щях да почна от жена ти.
Ако по целия път ми ги говориш тези, разговорът бързо ще приключи.
По-добре изпей някоя песен или сготви малко боб.
Искаш ли един приятелски съвет?
Сдобий се с пищов и се научи да го използваш.
Брей, брей. Вижте кой се върна.
Теб виждам, но не и златото си.
Защо първо не открием хората? После пробвай да си намериш златото.
И наградата за главата ти не звучи зле.
Или просто ще ти тегля куршума и ще взема онова чудо от ръката ти.
Просто се радвай, че човекът с големия пищов се върна.
Много ви благодаря, г-н Лонерган.
Още нищо не съм направил. - И все пак благодаря.
Следите се губят.
Не разбирам много от кораби, но този май е обърнат.
На 500 мили оттук няма река за такъв кораб.
Влизаме вътре, да се скрием от дъжда.
Не доближавам тази чудесия. - Твоя воля. Спи си под дъжда.
Как сте, господа? - Добре, а ти?
Аз ще поема първата смяна. - Благодаря, заместник-шерифе.
Искаш ли да седнеш, отче? - Стой си спокойно.
Док, това е "Спенсър 56-50".
Стрелял ли си с такава карабина? - Не.
Ето ти чудесна възможност.
Как я чувстваш? - Тежка е.
Тежичка е, да.
Тук вали по-силно, отколкото отвън, казвам ти.
Мокър съм до кости. - За какво стоим тук?
Въобще не трябва да се занимаваме.
Ако те чуе, шефът сам ще те гръмне.
Прав ли съм, Уес? - Така си е.
Имаш ли да казваш нещо?
Може би... Трябваше да повикаме войската.
Няма да го оставя на някакви младоци,
които даже не пикаят, без да телеграфират на Вашингтон.
Като се бихме при Антиетам достатъчно им се подчинявах.
Загубих 328 свои на една царевична нива.
Помня онези истории.
Не помня да съм ти ги разказвал.
Слушах ги, когато ги разказваше на Пърси.
Твърдата ти индианска глава трябва да проумее нещо.
Онези истории не бяха предназначени за теб.
Бяха за сина ми.
Махай ми се от очите. Наглеждай конете.
Върши си работата.
Ножа гледаше, нали? Харесва ли ти?
Грижи се за него.
И да не го изгубиш.
Прицели се добре.
Когато мишената се появи отгоре, дърпаш спусъка.
Не дърпай толкова силно. Това не е оная ти работа.
Дръж го колкото можеш здраво.
Какви ги върша, по дяволите?
Аз съм виновен, че я взеха. Въобще не трябваше да я водя тук.
Не си виновен. Ще си я върнеш. Само трябва да имаш вяра.
Вяра? Прехвалена работа ми се вижда.
Съжалявам, но или Той не съществува, или не ме харесва много-много.
Не очакваш Господ да прави всичко за теб, Док?
Трябва да заслужиш благословията му. После да я разпознаеш
и да я използваш правилно.
Сега се съсредоточи върху мишената.
И стреляй.
Този път беше по-добре. А сега презареди.
От доста време ли стоиш там? - Да.
Трябва ли ти нещо? - Коя е тя?
Единственият човек, който знае кой съм.
И ти знаеш кой си. Само трябва да си спомниш.
Само дето не мога. - Напротив, можеш.
Боли ли?
Нищо ми няма.
Тук е.
По дяволите! - От няколко плъха ли се уплаши?
Не ми плащат достатъчно
да гоня слабоумния син на Долархайд насам-натам.
Спокойно!
Какво има, момче? Ехо?
Остави момчето!
Не!
Момчето... - Добре е.
Всичко е наред.
Спаси хората ни.
Бог не се интересува какъв човек си бил,
а какъв ще бъдеш отсега нататък.
Кученце? Ела, момче!
Къде си? Ела, момче!
Следите са запазени. Движи се на север.
Кучето го няма. - Няма да го чакаме.
Или е избягало, или е мъртво. Да вървим.
Няма ли да кажем някоя дума?
Единственият, който знаеше какво да каже, лежи там.
Не стига ли, че го заровихме? - Не, не стига!
Започвай.
Господи...
Ако душата въобще съществува, този човек носеше добра такава.
Закриляй го. Правеше света едно по-добро място.
Пръст при пръстта, амин. Как беше? - Хубави думи.
Какво те мъчи?
Тревожа се за дядо.
Когато бях колкото теб, всичко беше мексиканска територия.
Чу се слух, че апачите отиват към едно село - Аривака.
Баща ми искаше да стана мъж,
и ме прати като глашатай с гарнизона.
Боже, колко ме беше страх...
Но като стигнахме в селото, беше късно. Бяха го опожарили.
Тогава видяхме един човечец.
Пропълзя от една горяща колиба.
Беше много зле.
Знаеше, че ще умре.
Целият беше обгорял.
Претърколи се... и ме погледна право в очите.
Каза ми: "Убий ме."
А ти какво направи?
Взех този нож от колана му
и му прерязах гръкляна.
Вземи го.
Бъди мъж.
Не беше ли твърде суров? - Казва му го за добро.
Пипнах го. Следите са близо една до друга.
Движи се бавно към каньона.
Да ви видя ръцете!
Ти също, хубавице.
Това е обир.
Добре сте дошли.
Шефе?
Ти ли си, шефе?
Лонерган, какво дириш тук?
Кои са другарите ти?
Това новата ти банда ли е?
Не вярвах, че ще те видя отново, Джейк.
Винаги съм харесвал теб повече. - Млък.
Счупи ми зъба, нали, Джейк? - Млъкни да помисля!
Колко хора са останали?
Колкото си бяха. - Тоест са...
Трийсет. - Точно така. Добре.
Хубаво.
Това е хубаво.
Ще ни съпроводиш до лагера.
Време е да изясним нещата.
Отиваме в лагера!
Лонерган се върна!
По-полека с уискито!
Дилижансът пътува насам. Трябва да сме трезвени.
Ред? Как е плячката?
Чисто злато. Вижда ми се хубаво.
Колко динамит взехме? - Около 50 пръчки.
Долан!
Доста се забави. Кой те подреди така?
Той.
Проклет да съм.
Трябва да си голям куражлия да се върнеш сякаш нищо не е било.
Момчета, взимайте пушките. Да потегляме.
Никъде няма да ходят с теб, Джейк.
Подготвяме се за удар и ти няма да ни попречиш.
Ти ли си онази?
Коя да съм? - Блудницата,
заради която ни заряза Джейк? - Мери си думите.
Или какво? Вече аз съм главатарят.
Дръжте блудницата на мушка. Ако Лонерган мръдне, убийте я.
Каза "блудницата".
Ако пак я наречеш така, това ще са последните ти думи.
Не си в позиция да отправяш заплахи. Хънт, вземи пищова му.
Хайде, вземи го!
Съжалявам, Джейк.
Къде ни е златото, Джейк?
Не помня.
Но аз си спомням как ни заряза заради една фуста.
Бяхме стигнали до частта, дето ни казваш къде е златото.
Питам те за последно.
Къде е златото, Джейк?
При демоните.
Какво казваш? - Демоните взеха златото ти.
Когато отидеш в пъкъла, кажи им да ти го върнат.
Убийте курвата.
Казах ти да не я наричаш така. Всички да пуснат оръжията!
Казах да ги оставите!
Сега забавно ли ти е? - Държа се много грубо!
По конете.
Джейк... Ето ти пищова. Винаги съм харесвал теб повече.
След тях! - По конете!
Тук са! - Връщаме се!
Хайде!
Спокойно, държа те!
Можеш ли да плуваш?
О, Господи... - Извърни глава.
Добре ли си?
Плувай към брега.
Летяхме. - Май да.
Не искам да го правя отново. - И аз...
Не ме напускай, Ела.
Не спирай да говориш.
Спомни си, нали?
Кое? - Жената...
Обичаше ли я?
На мен можеш да кажеш. - Не си спомням.
Сигурно съм я обичал.
Знам само, че съм й задължен да я открия.
Съжалявам...
Държа те.
Скоро ще стигнем.
Двамата с теб. Всичко ще бъде наред.
Това те ли са? - Шефе?
Държа я. - Сложи я тук, Нат.
Пийни малко вода. - Не... Дай на нея.
Док?
Как е тя?
Мъртва е, приятел. - Не е мъртва.
Не е мъртва!
Джейк. Мъртва е.
Док! - Оставете го!
Док!
Това е Черен нож. Вожд е на племето.
Няма да се разберем с тях, мъртви сме! - Те са последните от чирикахуа.
Хубаво, тъкмо ще се отървем от тях! - Белите са довели злото на народа му.
Ние ли сме го довели? То си е тук! Вие сте злото!
Довели сме чудовищата. - Не е вярно! Отвлякоха и наши хора!
Да го каже на жена ми! - Няма да излезем на глава с тях.
Преведи думите ми, Нат! - Убийте ни още сега!
Съжалявам, не можех да ти кажа.
Една от тях ли си? - Не, от друго място съм.
Приех тази форма, за да мога да ходя сред вас.
Да ми беше казала. - Не знаех дали ще изцеля тялото,
докато не дойда в съзнание.
Желае да научи откъде си.
Какво каза? - Дошла е от място сред звездите.
Имаше предвид друг свят ли? Какво искаш да ни кажеш? Какво?
Не бива да говориш. - Как така да мълча? Имам въпроси!
Вие сте гости на вожда. - Сега съм гост? Нали бях пленник?
И двамата сте мъже, велики воини! Няма ли да чуем историята на жената?
Или каквато е там. Какво търсят тук? - Искат златото ви.
Пълни глупости. И какво ще правят с него? Ще си купят нещо ли?
Рядко е за тях, колкото и за вас. - А дядо ми?
Жена ми и останалите? Живи ли са? - Да, но няма да са за дълго.
Изучават слабостите ви. Те са само разузнавачи.
Успеят ли да си тръгнат, ще се върнат още повече и всички хора ще умрат.
Същото се случи с народа ми. Дойдох да се уверя, че не ще се повтори.
Но трябва да си сътрудничим.
Каза, че хората му ще й помогнат. - Моля? Какво ще правите? И къде?
Може да ги открием. Той знае къде са.
Не, не зная.
Нищо не си спомням, та дори собственото си име.
Те ще се погрижат да си спомниш.
Занесох златото в къщата си.
Ето защо тя умря.
Вината не е твоя.
Зная къде се намират.
Пресвета Дево!
Как са построили подобно нещо? - Пристигнали са с него.
Това е космическият им кораб. Останалата му част е под земята.
Така добиват златото. - Значи на това място има златна жила.
Могат ли да ни видят оттам? - Не виждат добре на дневна светлина.
Стоят на тъмно под земята в пещерите.
Никога няма да успеем да ги приближим. Летящите им машини ще ни убият.
Съществува и друг вход. Там долу, откъдето излязох.
Изкараме ли тези същества от дупката им, ще ги спипаме натясно.
Влез вътре с оръжието си и спаси хората ни.
Имаме предимство, защото ни подценяват.
Вие сте като насекоми за тях. Не ви смятат за заплаха и са уязвими.
Не разполагаме с достатъчно хора. - Нищо няма да се получи.
Иска да заеме телескопа ти.
Апачите са планински воини.
Според него е по-добре да се бием с тях от високо място.
Тогава е глупак! Няма високо място, докато летят на онези машинарии!
Джейк си тръгна.
Просто супер! - Кучи син.
Стига си се мотал. Колко злато ни остана?
Около хиляда долара, а може би повече.
Искам да знам какъв е дялът ми, за да поемам по свой собствен път.
Твой път ли? Долан е мъртъв.
Сега аз съм начело на бандата.
И така да е, част от това злато е мое.
А след видяното вчера, ще ми е нужен всеки един грам,
за да се махна възможно най-далеч. - Златото отива, където съм аз.
Така ли било?
Ред? - Държа го на мушката.
Никъде няма да ходиш.
Здравей, момче.
Трудно ми бе да ви открия, момчета.
Разходчица ли сте си планирали? - Отиваме възможно най-далеч.
Помниш ли Поерто Валарта? - Имат големи рибки.
И хубава текила. Идваш ли? - За мен е без значение.
Няма да е достатъчно далеч.
Какви са тези чудеса, Джейк? - Няма значение.
Ще ни открият и ще ни затрият.
Какви ги говориш? - Дава ви се право на избор.
Може да пиете през последните си часове на плажа,
което не е чак толкова лоша идея, или да ме последвате за последен път.
И защо да го правим?
Поради същата причина, заради която сте заедно...
Ще станете богати.
Трябва да използваме пълноценно ресурсите си.
Не бива да допускаме грешки. Изслушай ме, по дяволите!
Не разбира от тактика, обясни му.
Не може да изскочим и да замерваме и пускаме стрели по проклетото нещо.
Трябва да ги изкараме оттам на открито място,
където да ги обградим и нападнем. Обясни му!
Няма да позволи да водиш хората му.
Какво казва?
Иска да отворят сърцата си и да видят, каквото вижда и той.
Родителите му са загинали във войната с Мексико,
когато си го взел под крилото си.
Дал си му цел в живота.
Начил си го да се грижи за себе си, и че не търсиш кръвопролития.
Ти ненавиждаш войните, но никога не би побягнал.
А също си безстрашен войн, който не се бои от нищо.
Ако си толкова велик, защо си само с мъж и момче, които да те следват?
Куче? Куче!
Как си, момче?
Удроу.
Проклет да съм.
Емет.
Не би трябвало да си тук. Да вървим.
Имаш ли някой в живота си? Жена?
Не, винаги работя. - Разбирам те.
Работохолик ли си? - Да.
Доста ли си убивал? Много ли си убил?
Малко, но съм убивал.
Жена ми е мексиканка.
Искам да знаеш, че няма да се задържа дълго.
Никой от нас не успява да се задържи.
Повече не ми го причинявай.
Дай ми го.
Кибрит.
Нямам повече клечки кибрит, ще трябва да слезем долу.
Представа си нямам какво ще правим.
Тръгвай!
Размърдайте се!
Май му видяхме сметката.
Демоните идват.
Вземи го и чакай, където ти казах. Видиш ли хората ни, сигнализирай ни.
Слушам, сър. - Да тръгваме.
Добра работа.
Ако хората ви са вътре, ще ги измъкна. - На добър път.
Да ги хванем!
Ето как извличат златото.
Док? Док!
Как си? - Ранен съм.
Ще се оправиш. - Колко зле е?
Повърхностна рана е, ще се оправиш. Само не насочвай оръжието към мен.
Хващай го, защото ще си ни нужен.
Не умират! - И това ще стане!
Продължавайте, докато не измъкнем хората си!
Док? Незабавно ела!
Господи...
Док! - Убихме ли един?
Да, убихме.
Винаги съм мечтал да се впусна в битка заедно с теб.
А аз винаги съм мечтал да имам син като теб.
Върви, спаси Пърси. Бъди отново със сина си.
Не поглеждай към светлината.
Казах ти да не гледаш към светлината. - Съжалявам.
Колко време ще останат така? - При всеки е различно.
Задръж ги. - По-добре побързай.
Идват още от тях!
Тръгвайте!
Всички излязоха. - Добре.
Къде отиваш? Изходът е насам!
Тръгвай!
Какво правиш? Да се махаме! - Не.
Дойдох да унищожа това чудо. - Как?
С гривната ти, свали я. - Не мога.
Напротив, ти я контролираш. - Как?
По същия начин както стреляш, чрез мисълта си. Спри да мислиш.
Не се получава.
Свали се.
Занеса ли я до ядрото, ще ги спра.
Да вървим.
Вземи го.
Хвърли ми я!
Сбогом, Джейк. - Какво?
Почакай, Ела!
Не!
Виждам ги! Измъкнали са се! Идват от другата страна.
Виждаш ли Пърси? - Да, виждам го.
Джейк и Ела? - Няма ги сред останалите.
Добре ли си, старче?
Къде е момичето? - Вътре е.
Бягай!
Дядо, това съм аз!
Емет. - Емет?
Вече си истински мъж.
Пърси.
Не ме ли помниш, момче?
Съжалявам, но не помня много.
Аз съм твоят баща.
Тате?
Помниш ли ме?
Помислих, че са те убили.
Барман! Още колко песни трябва да чуем, преди да получим пиячка?
Кротко, каубой. Не мога да се нарадвам на жена си.
Още едно уиски. - И с какво ще платиш?
Със златото на демоните, струва ми се честно.
Док? - Да.
Питие за мен и приятеля ми. - Не е ли твърде малък?
След това, което преживяхме... Две питиета, моля.
А това би трябвало да уреди и дълга ми.
Благодаря, Пърси. Много мило от твоя страна.
Пърси. - Идвам, тате.
Док, следващите питиета са за моя сметка.
Откритата златна жила ще промени всичко.
Съвсем скоро дотук ще стигне железницата.
Ще измести бизнеса с добитък.
Занеси тези книжа до банката вместо мен, става ли?
Предай им, че имам нужда от нови чекове.
Дадено.
Искам на новите да пише: "Долархайд и син".
Добре ли ти звучи? - Да, сър.
Джон. - Удроу.
Градът ни ще стане доста по-голям.
Щеше да си тръгнеш без да се сбогуваш?
Преследван съм от закона.
Мога да се закълна, че Джейк Лонерган умря в онези пещери. Нали, шерифе?
И аз така мисля. Повече няма да го издирвам, че да го обеся.
Такъв като теб ще ми е от полза. - Не се и съмнявам.
Джейк...
Сега е на едно по-добро място.
До нови срещи, полковник.
Превод и субтитри: 0ld SCho0l & Владислав Владев
<<< УНАКС ТИЙМ <> UNACS TEAM >>>