http://subs.sab.bz/ ®Translator's Heaven
ПРЕВОД И СУБТИТРИ: dimi123
Сбъркахме както винаги.
Бездействието на САЩ в Източна Европа доказва,
че посегателството на Съветския съюз над Афганистан
няма да бъде публично осъдено от Съединените щати.
Съветският съюз продължава с военните си упражнения,
взривявайки бомба в Берингово море, само на 2400 км разстояние
от южното крайбрежие на Аляска.
Президентът Ричард Никсън предупреди руснаците:
Съединените щати не започват войни.
Нека бъде ясно, че използваме силата си за опазването на мира.
Неприятелите ни трябва да се запитат следното:
Оправдават ли възможните облаги последствията от нападение над САЩ?
В резултат на руските действия групата от ядрени учени премести
Часовника на Страшния съд на пет минути до полунощ.
Унищожение чрез ядрена война!
Въпрос: По скала от нула до десет,
където нулата е невъзможност, а десетката - абсолютна сигурност,
какви са шансовете руснаците да нападнат САЩ? Пат Бюканън.
Нулеви. Руснаците няма да рискуват война,
при положение, че имаме живо ядрено оръжие на наша страна.
Говорите за д-р Манхатън.
Но той гарантира ли ни световен мир? Еленор Клифт.
Това не спира Съветския съюз от натрупването на
огромно количество атомни оръжия.
Не мислите, че е позиране? - Причината за руските ядрени опити
може да е, защото се чувстват заплашени от д-р Манхатън.
Може би целият свят се чувства така.
Съветски кораби са нарушили териториалните води на...
Беше само въпрос на време.
Шега е. Всичко е една шега.
Прости ми, майко.
ПРЕСТЪПНИЯТ СВЯТ ПОЛУДЯВА ПО КОПРИНЕНИЯ ФАНТОМ
МИНУТАРИТЕ 1940 г.
П А З И Т Е Л И Т Е
Г-ЦА ЮПИТЕР
ПОБЕДА! ЯПОНИЯ КАПИТУЛИРА
ЧЕСТИТО ОТТЕГЛЯНЕ САЛИ
КУРВИ ЛЕСБИЙКИ
РУСНАЦИТЕ ИМАТ АТОМНА БОМБА
Аз бях супергерой, по дяволите!
...сигнал отправен към правителството в Сайгон,
че насилие и потисничество не водят до мир.
Успех, г-н Горски.
НИКСЪН ИЗБРАН ЗА ТРЕТИ МАНДАТ
Разкарайте се!
Убийци!
КОЙ ПАЗИ ПАЗИТЕЛИТЕ
Едуард Блейк, 67-годишен, 188 см, 102 кг.
Има телосложение на защитник. - Да, видях трупа.
Бил е в страхотна форма. - Освен това, че е мъртъв?
Това е шлифовано стъкло. Трудно се пропуква.
Сигурно е хвърлен през него.
Провери ли спалнята? - Да.
Вратата е отворена, матракът е преобърнат.
Вероятно е обир. - Или направено да изглежда така.
Виждаш ли това? Стиска ръката на президента.
Шпион ли е бил? Работил е за правителството?
Мисля, че...
...този залък е прекалено голям за нас.
Дневникът на Роршах, 12-ти октомври 1985 г.
Труп насред улицата. Не е за чувствителни стомаси.
Градът се страхува от мен. Познавам истинското му лице.
Улиците са продължение на канавките, а те са пълни с кръв.
И когато те прелеят, сганта ще се удави.
Насъбралата се от секс и убийства мръсотия ще ги обгърне
и всички курви и политици ще погледнат нагоре и ще извикат:
"Спаси ни!"
А аз ще прошепна: "Не."
Светът е на ръба, взирайки се в Ада.
Свободомислещите, интелектуалците и политиците
изведнъж нямат думи.
Този ужасен град в краката ми
крещи като кланица пълна с бавно развиващи се деца.
А нощта вони на разврат и нечиста съвест.
КОМЕДИАНТЪТ СЕ НАДСМИВА НА МОЛОХ
МИНУТАРИТЕ 1940 г.
Нощес един комедиант умря в Ню Йорк.
Някой знае защо.
Някой знае.
Чух нещо със сигурност.
Наблюдавай вратата.
От вятъра е. Следващия път...
Всичко започна от бандите. Хората забравят това.
Облечени като пирати и духове.
Беше им забавно да се костюмират и извършват обири.
Веднага излизаха на свобода.
Никой не можеше да ги разпознае заради маските.
Няколко полицаи се събрахме и решихме и ние да сложим маски,
за да довършим това, което законът не можеше.
Вестниците веднага разбраха и започнаха да пишат за нас.
Станахме национално достояние. Бяхме аз, Банкнотата, Молецът,
Капитан Метрополис, Качулката на справедливостта,
Коприненият фантом и Комедиантът. Да не започвам за него...
Явно вече съм пиян, щом отново ти разказвам историите.
Мисля, че искаш да кажеш нещо.
Искам да кажа, че ни беше лесно. Случилото се с вас не беше честно.
Вие поехте нещата след нас, но Никсън ви прогони насила.
Никсън, кучи син. Като си помисля, че съм гласувал 5 пъти за него...
Другите бяха комуняги.
Почти полунощ е. Трябва да тръгвам.
Истината е, че ти беше по-добър Нощен бухал от мен, Дани.
Холис, и двамата знаем, че това са глупости.
Внимавай, това ляво кроше повали Капитан Ос.
Маскираният отмъстител, Роршах, е нападнал полицай рано сутринта.
Роршах е в списъка на 10-те най-търсени от ФБР
за нарушаване на Закона на Кийн, забранил маскираните герои преди 6 г.
Според Роршах, самият той представлява закона...
Прогони всички освен него.
И той ще се откаже, когато е мъртъв.
До другата седмица? - Нали знаеш, че няма нужда
да ми угаждаш. Ако имаш среща с жена...
Ние, пенсионерите, трябва да се поддържаме.
Липсва ли ти?
Не. А на теб?
Не, по дяволите.
Ще се видим.
АВТОСЕРВИЗ МЕЙСЪН
СПЕЦИАЛИЗИРАН ЗА СТАРИ МОДЕЛИ
Здравей, Даниел.
Роршах?
Отворих си боб. Дано нямаш нещо против.
Разбира се, че нямам.
Да го притопля ли?
Така е добре.
Как я караш?
Извън затвора.
Чух за теб по новините.
Казаха, че си нападнал полицай.
Леко нараняване, няма нужда от болница.
Даниел, погледни това.
Това бобен сос ли е? - Човешки бобен сос.
Значката е на Комедианта, кръвта също.
Мъртъв е.
Да поговорим долу.
Може да е бил обир и убиецът да не е знаел кой е Комедианта.
Обикновен крадец да убие Комедианта?
Смехотворно.
Чух, че от 1977 г. работел за правителството.
Свалял марксистки режими в Южна Америка.
Може да е политическо убийство.
Може би. Или някой убива костюмирани герои.
Не е ли малко параноично? - Така ли ме наричат?
Параноичен?
Комедиантът имаше много врагове, дори сред приятелите си.
Като говорим за приятели, как е Холис Мейсън?
В книгата си споменава лоши неща за Комедианта.
Не ми харесва намека, а още по-малко - да ме следят.
Може би те наглеждах, в случай, че някой убива маскирани.
Никога не си бил сантиментален. - Нападат ли един, нападат всички ни.
Какво предлагаш?
Отмъщение.
Пазителите са минало. - Казва го Никсън.
Аз го казвам.
Никой не познава самоличността ти. Можеш да заживееш нормален живот.
Това ли имаш сега - нормален живот?
Когато ходиш по улиците и виждаш как градът умира от бяс.
Покрай човешките хлебарки, говорещи за хероин и детска порнография.
Нима се чувстваш нормален?
Поне не се крия зад маска.
Не...
Криеш се наяве.
Ще се видим, Дан.
Оттук излизаш след две пресечки. - Спомням си.
Идвах често, когато бяхме партньори.
Хубави времена бяха. Какво стана?
Ти се отказа.
Дневникът на Роршах. Първото посещение беше безплодно.
Чувствам се леко потиснат. Скоро ще настане война.
Милиони ще загинат от болести и нищета.
Защо смъртта на един да е по-важна от другите?
Защото има добро и зло, а злото трябва да бъде наказано.
Без компромиси, дори в навечерието на Апокалипсиса.
Г-н Вайд, вие сте единият от двамата Пазители,
разкрили истинската си самоличност. Първият е Холис Мейсън.
Определено сте спечелил от това,
превръщайки второто си аз, Озимандиас, в индустрия за милиарди.
Играчки, кутии за сандвичи, генно инженерство.
Разбрах, че дори се снима филм. - Не чувам въпрос, г-н Рот.
Извинете. Мислите ли... - Че Пазителите ме упрекват?
Да, предполагам, че някои от тях биха погледнали така на нещата.
А вие много добре знаете, че с пристрастни статии
се продават повече списания.
Компанията "Вайд" финансира работата на д-р Манхатън.
Разширихме нашата лаборатория на Южния полюс
с надеждата да разработим евтини и обновяеми източници на енергия,
които да премахнат зависимостта ни от изкопаеми горива.
Очевидно е, че Студената война с руснаците е нелогична.
Тя е основана на страх, страхът да нямаме достатъчно.
Ако имаме неизчерпаеми ресурси,
войната се превръща в отживелица.
Надявам се, че Пазителите разбират това.
Където и да са те.
Благодаря за вниманието ви.
Изглеждаш добре, Ейдриан. - Дан. Отдавна не сме се виждали.
ЧАСОВНИКЪТ НА СТРАШНИЯ СЪД ПОКАЗВА 5 МИНУТИ ДО ПОЛУНОЩ
Роршах мисли, че някой избива Пазителите?
Мислиш ли, че е възможно?
Едно убийство не означава тенденция.
Роршах е социопат, Дан, също като Комедианта.
Истински нацист. Знаеш го най-добре.
Не съм тук, защото ми липсва.
Роршах знае, че само ние познаваме самоличностите си.
Целият свят познава твоята, затова предупреждавам първо теб.
Благодаря ти, Дан.
Страхувам се, че има много по-реална опасност
от убиеца на Роршах.
Ако руснаците изстрелят ракетите си, ще може ли Джон да ги спре?
Руснаците имат 51,000 ядрени бойни глави.
Дори Джон да спре 99% от тях, оставащият 1%
ще убие всяко живо същество на Земята.
Дори д-р Манхатън не може да е навсякъде едновременно.
ВОЕННО-ИЗСЛЕДОВАТЕЛСКИ ЦЕНТЪР "РОКЕФЕЛЕР"
Дневникът на Роршах, 13-ти октомври 1985 г.
20:30 ч.
Срещата с Драйберг остави лош привкус в устата ми.
Несретникът хленчи в мазето си.
Защо само неколцина от нас са още активни, здрави,
и без разстройство на личността?
Първият Нощен бухал притежава автосервиз.
Първият Копринен фантом е подпухнала старееща курва,
гниеща в почивен старчески дом.
Пелерината на Банкнотата се заклещи във въртяща се врата и го застреляха.
Силуетът - убита, жертва на непристоен начин на живот.
Молецът лежи в лудница в Мейн.
Дори Ейдриан Вайд, вероятен хомосексуалист.
Трябва да го проуча.
Остават само две имена в списъка ми.
Те делят легло във военно- изследователския център "Рокефелер".
Ще се срещна с тях.
Ще кажа на Неразрушимия, че някой възнамерява да го убие.
Добър вечер, Роршах. - Д-р Манхатън.
Знаеш защо съм тук. - Да.
Но ще останеш разочарован. - Роршах.
Нямаш работа тук. Търсен си от полицията.
И аз се радвам да те видя, Копринен фантом.
От две години използвам истинското си име.
Както кажеш, Лори. - Какво правиш тук?
Комедиантът е мъртъв. Роршах иска да видя бъдещето си.
Дали убиецът е публично разобличен. - Вече предупредих Драйберг.
Дойдох да предупредя и вас.
Дори да исках да помогна,
смущение във времето скрива бъдещето от погледа ми.
Не го виждам ясно. - Смущение предизвикано от какво?
По всяка вероятност, от ядрено унищожение.
Ако САЩ и Съветският съюз се впуснат в ядрена война,
ударната вълна ще предизвика внезапен взрив на тахиони,
частици, които се движат обратно в така нареченото от вас време.
Пречат на погледа ми в настоящето.
Трябва да продължа с работата си. - Почакай.
Затова някой иска да ни отстрани, за да не можем да го предотвратим.
Сбогом, Роршах.
Трудно стигнах до теб. Няма да си тръгна...
...преди да ме изслушаш.
Премълчаваш ми много неща, Джон.
Не исках да те тревожа излишно.
Ако се справим с енергийната криза, войната може да бъде избегната.
Ти винаги казваш, че времето е симултанно.
Ако е вярно, как можеш да промениш бъдещето?
Ако можеше да видиш времето през моите очи...
Нека ти покажа.
Вълшебство, мечти, това имах преди. Аз бях супергерой, по дяволите!
Не съм виновен, че остаря. От какво се оплакваш?
Изхранвам теб и детето ти. Обади се на приятеля ти, Еди,
да ти осигури по-добър живот. - Беше грешка, един единствен път.
Опита се да те изнасили... - Престани!
Съзнанието ти броди из тъмни места, а се чудиш защо премълчавам най-лошото.
Поздрави Дан от мен. - Какво?
Искаш да ме поканиш на вечеря.
Както едно време.
Но няма да го направиш. Знаеш, че не мога.
Затова ще се обадиш на Дан,
което е напълно естествено.
Заслужаваш утехата на един стар приятел.
Масата на Дан Драйберг?
Знаеше ли? Аз нямах представа.
Помниш ли лудия? Как наричаше себе си?
Капитан Сеч. Правеше се на суперзлодей, за да го пребият от бой.
Опита се и при мен. Аз си тръгнах,
а той хукна след мен посред бял ден, крещейки: "Накажи ме, накажи ме!"
Аз му казах: "Не, разкарай се."
Господи, какво стана с него?
Опита и при Роршах, а той го хвърли в асансьорната шахта.
Господи, това дори не е смешно.
Забавно е. - Да.
Радвам се, че те виждам отново.
И аз се радвам.
Защо го правехме, Дан? Защо се обличахме така?
Никой друг не искаше. - Да, но спомняш ли си костюма ми?
Тесният латекс? Беше ужасно.
Да, ужасно.
Не исках да разочаровам майка.
Тя искаше малкото й момиче да се бие с лошите, като нея.
Законът на Кийн беше най-доброто, което можеше да ни се случи.
Така ще живеем по-дълго.
Какво?
Джон смята, че ако не успее да го предотврати,
скоро ще има ядрена война.
Не знам какво да мисля. Всичко се върти около
квантова механика и паралелни реалности при него.
Не знам дори каква вселена вижда.
Все повече се отдалечава от мен.
От всички.
Не знам дали още изпитва чувства към мен или просто се преструва.
Ако се преструва, значи изпитва чувства.
Почакай, ще ти отворя вратата.
Благодаря ти, Дан.
Готова? - Да.
Винаги ли имаш държавни придружители?
Грижат се да не разстроя най-мощното оръжие на страната.
Съжалявам. Поканих те да се посмеем на вечеря,
но май вече няма за какво да се смеем?
Какво очакваш? Комедиантът е мъртъв.
КРАЯТ НАБЛИЖАВА
Лори, ти ли си?
Не свикна ли вече?
Не. Мразя, когато Джон ме телепортира.
По-добре е от туристическа класа.
Коктейл?
Майко, два часа след обяд е.
Спомняш ли си един, който ми пише писма?
Изпрати ми нещо за спомен. Тихуанска библия.
Малък порно комикс от 30-те и 40-те години.
Изпратил ти го е? - Да, много са ценни, антикварни са.
Майко, това е отвратително. - За мен е ласкателно.
Защо винаги ме наричаш "майко", когато си ядосана?
Знам защо си тук. Не съм забравила да чета.
Видях го във вестника.
Днес е погребението на Еди Блейк.
Шегата най-сетне го застигна.
Бедният Еди. - След всичко, което ти причини?
Още си млада, Лори.
Не знаеш. Нещата се променят.
Случи се преди 40 години.
На 67 години съм.
Със всеки изминат ден бъдещето изглежда по-мрачно.
Но миналото,
дори в най-тежките моменти,
изглежда все по-светло.
Виждам петна пред очите.
Престани, Еди.
Благодаря. - Аз благодаря.
Утре в три часа в студиото ми.
На 21-ва улица. - Добре.
Истинска фотосесия. Как ли изглежда прическата ми?
Тръгвай. Идвам след пет минути.
Еди?
Какво правиш тук? Знаеш, че се преобличам.
Разбира се.
Хайде, скъпа. Знам от какво имаш нужда.
Има причина за този костюм.
Казах "не", Еди.
Не, като "да". - Не, като "не".
Ясно? - Хайде, скъпа.
Еди...
Малко копеле...
Харесва ли ти? По това ли си падаш?
За всички е трудно.
Както за справедливите, така и за несправедливите.
Комедиантът беше по малко от двете.
А си мислеше, че ще се смее последен.
Ти, Господи, който знаеш за тайните във сърцата ни.
Не затваряй ушите си за молитвите ни.
Пощади ни, Господи Боже Всемогъщи...
...свещен и милостив Спасителю.
Ти, най-достоен съдник.
Не ни изоставяй в последния ни час...
Фойерверки. Шегуват ли се?
Не им ли омръзна?
Ако бяхме загубили във Виетнам,
щяхме да се побъркаме, като държава.
Но не загубихме, благодарение на теб.
Звучиш огорчен. - Аз? Огорчен?
Не, мамка му. Смешно е.
За Бога.
Г-н Еди? - Само това ми липсваше.
Войната свърши, трябва да поговорим за това дете.
Няма за какво да говорим, защото си тръгвам.
Ще забравя теб и цялата ви скапана страна.
Разкарай се оттук.
Не. - Разкарай се.
Ще запомниш.
Ще запомниш мен и страната ми...
...завинаги!
Лицето ми!
Блейк, недей.
Блейк!
Тя беше бременна, а ти я застреля.
Точно така, а ти ме гледаше отстрани.
Можеше да изпариш пистолета, да стопиш куршума, но не го направи.
Наистина не ти пука за човешките същества.
Губиш връзка с реалността.
Господ да ни е на помощ.
Лекар!
Израства и бива покосен, като цвете.
Смъртта ни застига в разгара на живота.
Добре дошли. Започваме след малко.
Чакаме още един.
Казах ти, че няма да си единствената издокарана.
Добре дошъл. Можем вече да започнем.
Благодаря, че дойдохте. Искам да се запознаете със...
Това са глупости. - Наричаш себе си Комедианта,
но не разбирам шегите ти. - Пазителите, те са шегата.
Няма да стане, само за да си играете на каубои и индианци.
Предлагам да забраним пиенето на срещи.
Роршах и аз имахме успех срещу бандите, работейки заедно.
Прилича ми на самореклама. Не го правя за славата.
Можем да постигнем много повече. Можем да спасим света...
...с подходящия водач.
Това си ти, нали, Ози? Най-умният човек на планетата.
Не е трудно да видиш, че светът има проблеми.
Но само глупаци биха решили, че ще се справят с тях.
Чули сте за Молох и сте облекли костюмите, за да го хванете.
Мислите, че това е важно? - Важна е правдата.
Правдата.
Тя ще споходи всички ни, каквото и да правим.
Човечеството от край време се опитва да се самоунищожи.
Вече можем да довършим започнатото.
Полетят ли ракетите, всичко се обезсмисля. Ще се изпепелим.
Тогава нашият Озимандиас ще е най-умният в сгурията.
Нека Господ да посрещне душата на покойния ни събрат,
а ние да положим тялото му във земята.
Пръст при пръстта, пепел при пепелта,
прах при прахта.
ЧЕНГЕТАТА КАЗВАТ: НЕКА ТЕ ДА СЕ СПРАВЯТ
Полиция! Полицията да пази хората!
Внимание, граждани. Опитваме се да поддържаме реда.
Приберете се, докато приключи полицейската стачка.
Моля ви, няма нужда от насилие.
Поддържаме реда, докато приключи полицейската стачка.
Върнете се по дупките си преди да пострадате.
Вие не сте закона! - Искаме истински полицаи!
Стига толкова! - Синът ми е полицай, педали такива!
По дяволите. Добре, щом така искате.
Няма нужда от насилие.
Мамка ти!
Нещата загрубяват.
Обичам да работя на американска земя, Дан.
Не съм се забавлявал така от Уудуърд и Бърнстийн.
Докога ще продължаваме така? - Конгресът ще приеме закон
за забрана на маскираните. Дните ни са преброени.
Дотогава ние сме единствената защита на хората.
От какво? - Шегуваш ли се? От самите тях.
Мамка му. - Не, почакай!
Не ме докосвай с миризливите си ръце.
Какво стана с нас?
Какво стана с американската мечта?
Сбъдна се!
Пред теб е.
РУСНАЦИТЕ НЯМА ДА ТОЛЕРИРАТ АМЕРИКАНСКА НАМЕСА В АФГАНИСТАН
Зад теб
Едгар Уилям Джакоби, познат още като Едгар Уилям Вон или Молох.
За какво говориш?
Аз съм отказал се бизнесмен...
Излъжеш ли пак, ще счупя още един пръст.
Излежах си присъдата. Вече не съм Молох.
Какво искаш от мен? - Бил си на погребението. Защо?
Реших, че трябва...
...да почета Комедианта.
Откъде знаеш, че е той? - Нахлу тук преди седмица.
Беше без маска.
Беше пиян. - Врагове от десетилетия.
Защо да идва при теб? - Не знам.
Събудих се в спалнята ми и той беше там. Беше разстроен.
Плачеше.
Плачел е? Комедианта?
Бръщолевеше несвързано.
Напиках се от страх.
Мислех, че ще ме убие.
Какво каза той?
Шега е.
Всичко е една шега.
Мислех, че знам как стоят нещата.
Мислех, че знам какъв е света.
Сторил съм лоши неща.
Сторил съм лоши неща на жени, убивал съм деца във Виетнам.
Това беше война.
Но това...
...никога не съм правил.
Господи, ето ме тук...
Изливам душата си на заклетия ми враг.
Но истината е...
Истината е, че нямам по-добър приятел от теб. За какво говори това?
По дяволите.
Името ти...
Името ти е в списъка.
Заедно с Джейни, или както се казва.
Старото гадже на Манхатън.
Прости ми, майко.
След това си тръгна.
Заклевам се, че не знам за какво говореше.
Забавна история.
Звучи абсурдно.
Вероятно е истина.
Това ли е всичко?
На чисто ли съм? - Ти?
На чисто?
Амигдалин, менте от кайсиеви костилки.
Незаконно е. - Стига. Не бих...
Не ми го взимай, моля те.
Опитвам всичко.
Имам рак.
Какъв рак?
Знаеш ли онзи, от който се оправяш?
Нямам такъв.
Дневникът на Роршах, 16-ти октомври.
Искаш ли? За 50 кинта...
Обмислях историята на Молох. Може да е лъжа.
План за отмъщение, скроен зад решетките.
Печеля повече за седмица отколкото ти за година, шибан педал.
Но ако е вярно, какво би уплашило Комедианта,
за да се разплаче пред Молох?
Какво е видял?
И списъка, който спомена...
Едуард Блейк, Комедиантът.
Роден през 1918 г.
Погребан в дъжда. Убит.
Това ли ни очаква? Нямаме време за приятели?
Само враговете ни оставят рози.
Живот на насилие отнет насилствено.
Блейк го разбираше. Хората са свирепи по природа.
Колкото и да се опитват да го прикрият.
Блейк виждаше обществото с истинското му лице.
Избра да бъде негова пародия, шега.
Веднъж чух една.
Мъж отива на лекар, казва че е потиснат.
Животът му се струва суров и жесток.
Казва, че е самотен в един заплашителен свят.
Докторът казва, че лечението е просто.
"Великият клоун, Полиачи, гостува в града. Иди да го видиш."
"Това ще ти помогне."
Мъжът избухва в сълзи.
"Но докторе", казва той.
"Аз съм Полиачи."
Добра шега. Всички се смеят.
Барабаните бият.
Завесите се спускат.
Кога e интервюто?
Не се тревожи, имаме време.
Пръстите ти са като батерия.
Господи, Джон, престани. Какво правиш?
Не се разстройвай, моля те. Мислех, че ти харесва.
Не.
Не ми харесва.
Не искам това.
Вече не знам какво те възбужда.
Знам, че се опитваше да...
Работиш докато сме в леглото?
Работата ми с Ейдриан навлиза в критичен стадий.
Не мислех, че е необходимо... - Какво?
Да ми кажеш кой от вас спи с мен от съжаление?
Вниманието ми беше насочено изцяло към теб.
Готов съм да го обсъдим, ако мислиш, че има проблем.
Знаеш как функционира всичко, освен хората.
Каква съм аз за теб? Поредната загадка за разгадаване?
Хората ти да се отдръпнат. Телепортирам реактора.
Ти си единствената ми връзка със света.
Вече не искам тази отговорност.
Изцяло е твой вече.
Не се тревожи, ще се върне.
Не.
Наричат го много неща: Герой, оръжие,
основа на националната ни сигурност, пречка за ядрена война,
или унищожител на светове. По-късно тази вечер д-р Манхатън
ще отговаря на моите и вашите въпроси в ексклузивно интервю,
излъчвано без реклами, благодарение на компанията "Вайд".
Кой е? - Лори.
Извинявай, бравата е нова.
Не знаех, къде другаде да отида.
Няма нищо. Влез.
Какво има?
Напуснах Джон.
Господи.
Много съжалявам. - Не знам защо съм тук, просто...
Не познавам никой друг.
Познавам само проклети супергерои.
Няма нищо.
Сигурно сте се скарали. - Не, Дан.
Не знаеш как се живее с него.
Гледа на нещата, като че ли няма спомен за тях.
Реалният свят за него е като мъгла, през която преминава.
А хората са само сенки.
Сенки в мъглата.
Господи, как така се объркаха нещата?
Съжалявам, Дан.
За втори път провалям вечерта ти.
Стига. Радвам се, че се отби.
Отивам на ежеседмичната среща с Холис.
И ти си добре дошла.
Всъщност, настоявам.
Д-р Манхатън пристига и никой не ми казва.
Нямаме време за грим. Синьото е прекалено светло.
Това достатъчно тъмно ли е?
Да, достатъчно е.
Светът тегне на плещите му, но той не се отказва.
Вестникарите винаги се оправят...
Господи, пак този бездомник.
Казах ти, че не съм получил новия брой.
Защо те е грижа? На кучите синове не им пука за теб.
Почакай, пристигнаха.
Сиймор. - Бърни, как е?
Добре.
Да вземем такси. Това е лош квартал.
А аз съм в лошо настроение.
Момиче. - Какво имаме тук?
Това е списъкът на одобрените от Пентагона теми за разговор.
Ще ви питат за Афганистан. Не ги оставяйте да ви притиснат.
...прочут ядрен физик, който, след ужасна злополука,
получи изключителната дарба да подчинява материята на съзнанието си.
За света той е д-р Манхатън.
Добре дошли.
Благодаря.
Г-жо Блек, първият въпрос се полага на вас.
Д-р Манхатън, Часовникът на Страшния съд
символизира близостта на човечеството до гибел.
Полунощ представлява заплахата от ядрена война.
В момента часът е четири минути преди полунощ.
Съгласен ли сте, че сме толкова близо до изтребление.
Баща ми беше часовникар.
Отказа се след теорията на Айнщайн за относителността на времето.
Бих казал, че символичен часовник стимулира интелекта толкова
колкото снимка на кислород стимулира давещ се човек.
Значи няма опасност?
Опасност ще има дори в свят без ядрени оръжия.
Бихте ли казали, както се твърди, че вие всъщност сте Бог,
виждайки миналото и бъдещето едновременно?
Виждам само собственото си минало,
собственото си бъдеще. Не съм всезнаещ.
Дъг Рот, вашият въпрос. - Говорейки за миналото ви,
спомняте ли си Уоли Уийвър?
Да, работехме заедно като физици в изследователската база в Гила Флатс.
Умрял е от рак.
Беше добър човек. - А Едгар Джакоби,
познат още като суперзлодея Молох?
Срещали сте се неколкократно през 60-те в битки, конфликти.
Знаехте ли, че и той е болен от рак?
Не са ми казали. - А генерал Антъни Рандолф?
Той беше свръзката ви, когато заработихте за правителството.
Рак. - Намеквате, че аз съм причината?
Мисля, че е очевидно.
Това няма значение. Живото както и мъртвото човешко тяло
имат еднакъв брой частици.
Няма структурна разлика.
Добре. Успокойте се, моля.
А Джейни Слейтър? И за нея ли няма значение?
Джейни? - Бившата ви приятелка.
Физик като вас, били сте заедно 11 години.
По един въпрос наведнъж. - Тя също има рак.
Лекарите й дават 6 месеца. Нали така, г-це Слейтър?
Ти беше всичко за мен, Джон. Ти беше моят живот.
Спомняш ли си колко пъти ми казваше, че ме обичаш?
Джейни, не знаех.
Останах с теб след злополуката, дадох всичко от себе си.
Така ли ми се отплащаш?
Джейни, не ми казаха, не знаех. - Проклет да си, Джон.
Джейни, почакай.
Стига толкова. Интервюто приключи.
Изключете камерите. Всички да се отдръпнат.
Отдръпнете се. Оставете го на мира.
Моля ви, отидете си...
...и ме оставете на мира. - Ще коментирате ли?
Казах, да ме оставите на мира!
Господи.
Точно нас...
...да оберат.
Да тръгваме.
Треперя.
Знаеш ли?
Изморена съм. Приключвам за вечерта.
Сигурна ли си, че не искаш да дойдеш при Холис?
Да спадне адреналинът.
Стига толкова геройства за една нощ.
Помогна ми, че ме изслуша.
Пак заповядай.
Пази се, Дан.
Навън е опасно.
Ще се видим.
Закъсняваш. - Знам.
Няма да повярваш какво се случи. - Д-р Манхатън изперка на живо.
Почакай, какво?
Току-що бях с Лори, тя не знае.
Ще разбере. Целият свят ще узнае.
Казах, да ме оставите на мира!
Гледам звездите.
Толкова са далеч,
а светлината им пътува толкова дълго, за да стигне до нас.
Виждаме само старите снимки на звездите.
Юли 1959 г. Аз съм влюбен.
Чудесно. Утре ще е готова. - Добре.
75 цента. - Добре, благодаря ви.
Той не ни предупреди, направих физиономия.
Не, сигурен съм, че си излязла прекрасно.
Името й е Джейни Слейтър.
Тя е физик, като мен.
Аз съм на 30 години.
Запозна ни мой добър приятел от колежа, Уоли Уийвър.
12-ти февруари 1981 г.
Уоли умира от рак, за който сега казват, че аз съм причината.
Джейни и аз се любим за първи път в онази нощ.
Злополуката ме очаква след месец.
ЛАБОРАТОРИЯ
Ще ви настигна. Забравих си часовника.
Да го изчакаме.
Стигам до лабораторията. Намирам часовника си.
Когато стигам до вратата, Уоли пребледнява.
Програмата е задействана. Не можем да спрем механизма.
Изпитвам ужас.
Съжалявам, Джон.
Не мога...
Не ме изоставяй, Джейни! Не ме изоставяй!
На 12-ти май 1959 г. се запознавам с Джейни.
Тя ме почерпя с бира.
За първи път жена прави подобно нещо за мен.
Подавайки ми студената изпотена чаша,
пръстите ни се докосват.
Добре, Джон.
Останалото е въпрос на сглобяване в правилната последователност.
За последен път изпитвам страх.
Погребението е символично. Няма какво да се погребе.
Джейни слага снимката в рамка. Никой не притежава друга.
Система от кръвоносни съдове е видяна при оградата.
След няколко дни, скелет с частична мускулатура,
стои в коридор и изкрещява преди да изчезне.
Господи.
Джон?
Това ти ли си?
Светът е смаян от новината за едно от най-значимите исторически събития.
Повтаряме, че свръхчовекът съществува и той е американец.
Наричат ме д-р Манхатън.
Името е избрано заради зловещата асоциация,
която предизвика у враговете на Америка.
Маркетинговият отдел казва, че ми трябва лого.
Ако ще имам символ...
...ще е символ, който уважавам.
Подготвят ме за на нещо голямо.
Нещо смъртоносно.
През януари 1971 г. президентът Никсън ме моли да се намеся във Виетнам.
За разлика от предшествениците си. Седмица по-късно войната свършва.
Част от войските на Виетконг се предава лично на мен.
Холис Мейсън, оттеглил се костюмиран герой, написва книга.
В нея той описва появата ми, като зората на супергероя.
Не съм сигурен, че знам какво означава това.
Цитираха ме погрешно.
Не съм казал, че свръхчовекът съществува и той е американец.
Казах, че Господ съществува и той е американец.
Ако изпитвате силно чувство на религиозен ужас при тази мисъл...
...не се тревожете.
Това означава, че още разсъждавате трезво.
Коледата на 1963 г.
Джейни ми казва, че се страхува и се тревожи.
Казва, че вече съм като Бог.
Казвам й, че не вярвам, че има Бог.
Ако има, аз не съм като него.
Казвам й, че все още я желая...
...и винаги ще е така.
Докато я лъжа, идва 4-ти септември 1970 г.
Аз съм в стая, пълна с маскирани хора.
Едно младо момиче ме поглежда и се усмихва.
Тя е красива.
След всяка дълга целувка, тя ме целува бегло и нежно по устните.
Като подпис.
Джейни ме упреква, че си играя с огъня.
Избухва в сълзи, и ме пита дали е защото остарява.
Вярно е.
Остарява все по-забележимо с всеки изминат ден...
...докато аз стоя на едно място.
Предпочитам тишината тук.
Наситих се на Земята, на хората.
Омръзна ми да ме забъркват в заплетения си живот.
Твърдят, че искат да създадат рай, но техният рай е пълен с ужаси.
Може би светът не е сътворен.
Може би нищо не е.
Часовник без създател.
Прекалено късно е.
Винаги е било...
и винаги ще бъде...
...прекалено късно.
Не знаете къде би отишъл?
Как бих могла? Сигурно изследва молекули на другия край на света.
Сателитите ни претърсиха планетата. Не открихме енергийната му сигнатура.
Г-це Юпитер, скарахте ли се с д-р Манхатън?
Не е ваша работа. - Наша е,
когато сте на държавна заплата и не си вършите работата.
Повече няма да търпя отношение като към курва, агент Форбс.
Цигара?
Извинете, г-це Юпитер. Знаете колко е важен за националната сигурност.
Представете си загрижеността ни. - Представям си.
Полетят ли ракетите, всичко се обезсмисля. Ще се изпепелим.
Тогава нашият Озимандиас ще е най-умният в сгурията.
Лорел? Лорел Джейн?
Ти си дъщерята на Сали Юпитер.
А ти си Комедиантът, нали? Беше страхотен вътре.
Майка ти беше една от най-големите красавици.
Имаш нейните очи. Имаш дори същата бенка.
Не я докосвай.
Здравей, кукло. Дълго не сме се виждали.
Не е достатъчно дълго, Еди. Качвай се в колата.
Нищо ли не е свещено за теб? - Не мога ли да поговоря с моята...
...с дъщерята на стара приятелка? Какъв мислиш, че съм?
Открихме го!
Открихме го. - Къде е?
На Марс.
Г-н Президент, руските танкове се намират
в непосредствена близост до афганистанската граница.
Проверяват дали не сме измислили изчезването на д-р Манхатън,
за да ги провокираме.
Разберат ли, че не е номер, ще започнат с въздушни бомбардировки.
Ще завладеят Афганистан до няколко дни.
Групата ядрени учени е преместила
Часовника на Страшния съд на две минути до полунощ.
Махнете това.
Кои са те? Аз казвам кога наближава Страшния съд.
Така...
А другите членки на Варшавския договор?
Чехословакия, Полша и Източна Германия са мобилизирали силите си.
Няма раздвижване на войските. Изчакват руснаците.
Трябва да действаме смело, Хенри. Не трябва да мислят, че сме слаби.
Да, те трябва да се страхуват от лудия Ричард Никсън.
Кога ще можем да нанесем превантивен удар?
След два дни. Има 54% вероятност
да заличим целия СССР преди да изстрелят ракетите си.
Какви ще са щетите ни? - Според консервативни предвиждания
за това, колко бойни глави ще успеем да унищожим предварително,
ще загубим цялото източно крайбрежие.
Последното издихание на интелектуалната върхушка.
Да видим какво ще измислят срещу делението на атома.
Прогнозите са, че радиоактивният прах ще засегне юга и най-вече Мексико.
Селскостопанството може да оцелее. - Не е толкова лошо...
...предвид обстоятелствата.
Г-н Президент, какво ще направите?
Повишете бойната готовност. Подгответе бомбардировачите.
Д-р Манхатън разполага с два дни.
След това съдбата на човечеството е в Божиите ръце.
Да се надяваме, че е на наша страна.
Трябва да се свържем с него. Радиотрансмисии, космически совалки...
Налага се да отида до тоалетната.
Не разбирате ли, че само Джон може да върне обратно Джон?
Ако иска, ще ме намери. Достатъчно дълго бях затворена.
Без д-р Манхатън да принуждава руснаците към мир, г-н Вайд,
хората ще трябва да разчитат на добрата стара енергия.
Разбирате, че светът не може да се откаже току-така
от петрола и ядрената енергия. Икономиката ще се срине за една нощ.
Така е, Лий. И защо безплатна енергия?
"Безплатно" е друга дума за "социализъм".
Трябва да проверим дали не сте имал комунистически убеждения в миналото.
Г-н Айакока, господа...
Уважавам мнението ви и това, което сте постигнали.
Искате да знаете за миналото ми?
Добре, с удоволствие.
Не е тайна, че след смъртта на родителите ми, останах сам на 17 г.
Може да се каже, че винаги съм бил сам.
Казват, че съм най-умният на света, но истината е,
че често се чувствам глупаво, защото не мога да установя близост.
С никой от настоящето.
Човекът, към който изпитвам сродство, е умрял 300 г. преди Христа.
Александър Македонски или Александър Велики.
Неговата визия за един обединен свят е била...
...безпрецедентна.
Аз исках, имах нужда, да изравня постиженията му,
затова приложих древните учения в настоящия свят.
Така започнаха завоеванията ми. Завоевания не над хората,
а над злините, които ги обсебват.
Изкопаемите горива, петролът, ядрената енергия
са като наркотик, а вие сте пласьорите.
Слушайте... - Не.
Вие ще слушате.
Светът ще оцелее и той заслужава повече отколкото можете да му дадете.
Да говорим по същество.
Аз съм три пъти по-богат от компаниите ви взети заедно.
Имайте го предвид, ако решите да разгласите...
...нашето разногласие.
Знаете къде е вратата.
Господа.
Искат да говорят с вас за играчките от поредицата Озимандиас.
Старите злодеи са мъртви. - Г-н Вайд?
Имам някои идеи. - Г-н Вайд?
Започнахме малко накриво.
Има капсула с отрова.
Не захапвай, кучи сине. Кой те изпрати? Искам име.
Кажи ми име!
Самоубил се е с хапче.
Цианкалий. Умрял е преди да се свлече на земята.
Роршах беше прав.
Не е действал сам.
Организация е, добре финансирана и оборудвана.
Кой би искал да ни убие сега?
Не знам, но тук е опасно.
Имаш ли вест от Джон?
Не. - Слушай...
Защо не останеш при мен?
Много мило, но не искам да се натрапвам.
Не, ще ми направиш услуга.
Няма да се тревожа за теб.
Добре.
Дневникът на Роршах, 21-ви октомври 1985 г.
Видях Драйберг и Юпитер да си тръгват от ресторант.
Не ме познаха без маската ми.
Любовна афера? Разбила е сърцето на Манхатън,
прогонвайки го, за да се хване с Драйберг?
Манхатън има ли сърце за разбиване?
Уличката беше студена, пуста.
Нещата ме чакаха там, където ги бях оставил.
Шлиферът ми, обувките, неопетнените ръкавици.
Лицето ми.
Обличайки ги, свалих маската и влязох в кожата си.
Отърсих се от страх, слабост и изкушение.
В дъното на уличката чух женски писък.
Първата звънлива нота на вечерния хор на града.
Опит за изнасилване? Обир?
И двете.
Мъжът се обърна и погледът му ме изпълни с удовлетворение.
Понякога нощта е щедра към мен.
Убиецът беше отрепка на име Рой Чес.
Открих улики в апартамента му.
Изглежда е работил за "Пирамид Транснешънъл".
Виждал съм логото и преди. В дома на Молох.
Някой се опита да застреля най-умния човек на света, Молох.
Работил е за "Пирамид Транснешънъл". Не е фирма за доставки.
Последния път видях тук чек, издаден от същата компания.
Вероятно е прикритие за този, който иска маскираните мъртви.
Без повече лъжи, Молох. Кой управлява "Пирамид"?
Роршах. Говори полицията. Знаем, че си вътре.
Не!
Ако при теб има още някой, изпрати го навън невредим.
Не, не, не!
Сам влязох в капана. Глупак такъв!
Никога не се предавай.
Надявам се, че си готов, герой.
Чакам ви.
Едно...
Две...
Три.
Хайде.
Господи, как смърди. - Свалете му маската.
Хванах го. - Не!
Лицето ми! Върнете ми лицето!
Маскираният отмъстител Роршах е бил задържан и разпознат
като Уолтър Ковакс, 35-годишен белокож мъж.
За Ковакс се знае малко, но той е обвинен в убийството на
Едгар Джакоби, открит застрелян в главата.
Няколко полицаи пострадаха, а домът на Джакоби изгоря
по време на насилственото залавяне.
Роршах! Ще ти го начукам така, както на майка ти!
Хайде, Роршах!
Уолтър Ковакс. Така ли се казваш? Уолтър?
Нека ти изясня положението, Уолтър.
Ако ми съдействаш, бих могъл да ги убедя да те лекуват.
В болница. Това ще е добре за теб.
Властите искат да те пуснат сред останалите затворници.
Затворът си е затвор. - Да.
С тази разлика, че тук...
...ще бъдеш изяден жив.
Много от тях са в затвора заради теб, Уолтър.
Кажи ми какво виждаш.
Красива пеперуда.
А сега, какво виждаш?
Мамо? Болка ли ти причинява?
Имаш дете тук. Това го имам и вкъщи.
Копеле. Трябваше да си направя аборт.
Хубави цветя.
Чух, че майка му е курва.
Хвана ли някоя болест от нея?
Курвин син. Слушай ме, малоумнико.
Ще ми духа ли за един долар?
Облаци.
Разкажи ми за Роршах. Би ли, Уолтър?
Продължаваш да ме наричаш Уолтър. Не ми допадаш.
Не ти допадам. Добре, защо точно?
Ти си дебел, заможен, с либерални възгледи.
Състраданието ви, желанието да предпазите и разберете виновните,
наречено реабилитация от това гнило общество, е компромис.
Желанието да те излекуваме?
Тук има други с много по-крайно поведение от моето, докторе.
Но те не са знаменитости.
Искаш да знаеш за Роршах?
Ще ти разкажа за него.
Видиш ли чернотата на обществото, не можеш да й обърнеш гръб.
Не можеш да се преструваш, като теб, че тя не съществува.
Независимо кой ти нарежда да гледаш встрани.
Не го вършим...
...защото е разрешено.
Вършим го, защото ни се налага.
Вършим го, защото сме призовани.
Разследвах отвличане.
Блеър Роуч, 6-годишно момиче. Тогава бях млад.
Прекалено мек с престъпниците.
Оставях ги живи.
Счупих нечия ръка, за да получа информация. Отведе ме до момичето.
Знаех, че момичето е там,
но когато претърсих дома, не видях нищо.
И тогава го открих.
Фред.
Барни.
Кой ще излае за татко?
Беше тъмно, когато убиецът се завърна.
Възможно най-тъмно.
Господи. Кой е там? Кой е?
Кой е?
Какво? Кой си ти, по дяволите?
Какво искаш, мамка ти? Убил си кучетата ми!
Мислиш, че това има нещо общо с онова момиче? Намерих го.
Какви доказателства имаш? Това е нищо.
Добре, признавам си.
Отвлякох го. Убих го.
Арестувай ме.
Какво? Арестувай ме! Казах, че го направих.
За Бога. Имам заболяване. Арестувай ме. Имам нужда от помощ.
Не го прави. Арестувай ме. Недей! Не!
Арестуват се хора.
Кучета се убиват.
Ръката ми се разтресе от ударите.
Топла кръв изплиска лицето ми.
Остатъците от Уолтър Ковакс умряха в онази нощ с момичето.
Остана само Роршах.
Господ не погуби онова малко момиче.
Съдбата не я закла и захвърли на кучетата.
Господ нямаше нищо против това, което се случи в онази нощ.
Тогава разбрах.
Господ не е направил света такъв.
Ние сме го направили.
Не мога да му помогна.
Роршах.
Ти си известен, нали?
Знаеш ли? И аз съм известен.
Нали така? Точно така.
Мога да ти дам автограф. Какво ще кажеш?
Изглежда, че не разбирате. Аз не съм заключен при вас.
Вие сте заключени при мен!
Лори!
По дяволите.
Почакай. - Мамка му.
Остави на мен.
Съжалявам, любопитствах и съм натиснала погрешен бутон.
Ранена ли си? - Не, добре съм.
Много ми е съвестно. - Не се тревожи.
И друг път се е случвало. На Комедианта през 1977 г.
Арчи оцеля.
Арчи?
Съкратено за Архимед, бухалът на магьосника Мерлин.
Глупав прякор.
Откъде взе пари за всичко това?
Баща ми беше банкер и ми завеща много пари, когато почина.
Което ме изненада. Той беше...
разочарован, че избрах борбата с престъпността вместо да го последвам.
Повече ме интересуваха птици, самолети, митология...
Освен това имаше и други, затова не се чувствах глупаво.
Като Холис. - Да.
Да, той беше мой герой.
Спомням си как се запознах с него.
Почувствах истинска връзка с нещо значимо.
Сигурно е хубаво да имаш тайна самоличност.
Тайно скривалище, за което никой не знае,
където отиваш и никой не те притеснява.
Никой не те наблюдава.
Искаш ли да ги изпробваш?
Готово.
Страхотни са.
Усилват спектралния диапазон и термалното изображение.
На тъмно се вижда най-добре.
Виждаш ме, нали?
Виждам всичко.
Спомням си, че колкото и да помръкваше,
погледнех ли през очилата, всичко се проясняваше.
Сигурно така вижда света Джон.
Да се качваме горе. Храната ще изстине.
Прибери ги, когато приключиш.
Руският посланик в ООН отказа коментар, когато бе попитан
дали изчезването на д-р Манхатън подклажда руската агресия...
Дан.
Джон вижда много неща...
...но не вижда мен.
Ами...
Извинявай.
Ела тук.
Какво има? - Можеш ли малко да се...
Добре. - Да, готово.
Дан, какво има?
Съжалявам, аз...
Трябват ми няколко минути.
По дяволите.
Няма нищо.
Може би избързахме.
Имаме предостатъчно време.
Няма да бързаме.
Измина много време, Роршах.
Голямата фигура. Светът е малък.
Това ми харесва.
Тук светът наистина е малък. Откога съм тук, Лойд?
Почти 15 години, г-н Фигура.
Точно така.
15 г. откак ти и онзи бухал ме пратихте в затвора.
Роршах, момчето, което изгори, може да умре всеки момент.
По мои сметки тук има над 50 души, които си вкарал в затвора.
Говорих с всеки един от тях и те нямат търпение.
Това място ще избухне!
И ще умреш мъчително.
Трудна работа. - Ще му спукам задника.
Спокойно, Лорънс. Скоро.
Дан?
Наред ли е всичко?
Омръзна ми да се страхувам.
От войната,
от убиеца на маскираните,
от този проклет костюм и нуждата ми от него.
И на мен.
Да вървят по дяволите.
Да излезем с Арчи.
Сериозно ли? - И аз бях маскиран отмъстител.
Свикнала съм да върша глупости в 3 ч. през нощта.
Пожар. До всички. Пожар в жилище на 5-та и Гранд.
Да тръгваме.
Виждам го - Добре, дръж се.
Вътре има деца. - Запазете спокойствие.
Ще ви измъкнем оттам.
Покривът поддава. Закарай ме там.
Ще ни приближа.
Хайде.
По-бързо.
Мамо, мъжът в космическата ракета...
Това Исус ли е?
Не, скъпа.
Внимавай. - Добре.
Готови сме.
Това ли са всички?
Не мога да повярвам. Ще ни затворят при Роршах.
На кого му пука? Утре може да избухне трета световна война.
Нали?
Да.
Върни се!
Мъртъв е. Решихме междувременно да ти връчим подарък за добре дошъл.
Нещо от занаятчийницата.
Шефе, забеляза ли? Няма вече "светът е малък" и "трудна работа".
Знае, че щом отворим килията, с него е свършено.
Не си познал. - Мъртъв си, Роршах.
Имаме затвор пълен с убийци. А ти какво имаш?
Ръцете ти. За мое удоволствие.
Не стигам ключалката. Да режа ли решетките?
Размириците скоро ще свършат. От 15 години чакам момента.
Съжалявам, Лорънс. Пречиш на отмъщението ми.
Нищо лично.
Шефе! Почакай!
Сега ще разбереш какъв е резултата.
1:0. Чакам те.
Мисля, че имаме задължение към съмишлениците си.
Мисля, че трябва да освободим Роршах.
Някой го е натопил.
Историята за рака и Джон е нелогична. Ти не си се разболяла.
Да, но влизане с взлом в строго охраняван затвор
не е погасяване на пожар. - Права си.
Ще е по-забавно.
Побързай. Искам да помириша как кучия син се пече.
Да.
Не.
Не бях се досетил да използвам тоалетна за изметта.
2:0, ти си на ход.
Разкарайте се! По-бързо!
Знаем ли дали е жив?
Жив е.
Не, не.
Къде е лицето ми?
Не ме убивай.
Твой ред, докторе. Кажи ми, какво виждаш?
Спри!
Роршах.
Даниел, г-це Юпитер.
Извинете ме, отивам до тоалетната.
За Бога.
Радвам се да те видя. Знаех си, че чифт хубави крака ще те мотивира.
Ти си истински задник, Роршах. - Спести ми възмущението си.
Избра подходящо време да изневериш на Джон.
Патриотизмът ли се изпари или някой те накара?
Нямаш ни най-малка представа за какво говориш!
Престанете. Ще спорите по-късно.
Наложи се да изключа системата. Скоро ще сме под обстрел.
Спрете! Спрете или ще стреляме!
Добре ли си?
Да, просто съм загрижена.
Война, бягство от затвора...
Не се тревожи. Всичко ще се оправи.
Здравей, Лори. - Джон?
Казаха, че си на Марс. - На Марс съм.
Предстои ни разговор там. - За какво говориш?
Ще се опиташ да ме убедиш да спася света.
Недей. - Имай ми доверие.
Налага се.
Прекрасно е, нали?
Прости ми. Понякога забравям за тези неща.
Няма да се повтори.
Много успокояващо.
Господи. Аз съм на Марс.
Малоумникът с комиксите дали е тук?
Чухте ли? Някакъв супер-бухал измъкнал Роршах от затвора.
Роршах? Глупакът прати братовчед ми в инвалидна количка.
Говориш за Нощния бухал. Той и Роршах бяха партньори.
И той може да е пребил братовчед ти.
Той не написа ли книга?
Живее наблизо над един гараж.
Така ли?
Ало?
Сали?
Холис? - Да.
Господи, Холис Мейсън.
Имал си телефона ми, а се обаждаш чак на стари години?
Имам специален повод, Сал. - Какво има?
По телевизията казват, че нощес е имало пожар в жилище.
Имало хора, спасени от въздушен кораб, а пилотът
бил облечен като бухал и имал до себе си сексапилна жена.
Лори? Дъщеря ми, Лори?
Не мога да повярвам, че пак е облякла костюма.
Може би най-сетне ще ми благодари, че я запалих навремето.
Съдейки по гласа ти, звучиш по-млада от всякога.
Благословен да си, Холис,
но сигурно старостта си казва думата.
Радвам се, че поговорихме, Сал, но някой чука на вратата.
Не прекалявай с тъгата по старите времена.
Пази се, Холис. - Ти също.
Сбогом. - Сбогом.
Търсим г-н Бухал.
Да, почакайте.
Г-н Бухал, вътре ли сте? Имаме изненада.
Трябваше да си останеш в пенсия.
С БЛАГОДАРНОСТ
Мразя това. Да се крия като страхливец от властите.
Издирват ни. Ако не искаш да се върнеш в затвора, ще ни трябва план.
И какъв е той?
Установим ли връзка, ще проникнем в "Пирамид".
Бях там. Задънена улица.
Фасада за човека, който стои зад всичко, но не мога да го докажа.
Трябва да притиснем информатори от престъпния свят.
Защо направо не използваме телефонния указател?
Забравил си как работим.
Станал си мекушав, доверчив, особено с жените.
Омръзна ми да слушам.
За кого се мислиш? Живееш от подаяния на хора, които обиждаш,
а те си мълчат защото мислят, че си луд.
Съжалявам.
Не трябваше да го казвам.
Даниел...
...ти си добър приятел.
Знам, че понякога е трудно с мен.
Забрави за това.
Няма нищо.
Нека да е по твоя начин.
Господи.
"Пирамид Транснешънъл". Някой чувал ли го е?
Кучи синове. Черпя всички, а вие ме дъните.
Разкарай се или ще навра чашата в грозното ти лице.
Спокойно, няма да се бавим.
Рой Чес, на заплата при "Пирамид". Опита се да убие Ейдриан Вайд.
Сега е мъртъв. Познаваше ли го?
Не.
Да, да! Аз го наех. Познавам го от затвора.
Ти си престъпник. - Чист съм откак излязох, кълна се.
Едва го познавах, но ми казаха да наема някой като него.
Кой ти е казал? - Свръзката ми, г-ца Слейтър.
Джейни Слейтър работи за "Пирамид"? - Да, беше много мила.
Каза, че компанията дава втори шанс на бивши затворници.
Пусни ме, моля те! Казвам ти истината!
Джейни Слейтър, старата приятелка на Манхатън.
Ейдриан може да ни помогне. - Следвай парите.
Бившият член на Минутарите, Холис Мейсън, е открит убит
в апартамента си преди по-малко от час.
Очевидци са видели членове на местна банда,
да напускат района около часа на убийството.
Кой го е направил? - Знаех, че ще ми се нахвърлиш.
А гражданските ми права? Само защото нося...
Кажи ми кой го е направил! - Много хора се обличат така.
Кой уби Холис Мейсън?
Кажи на приятелите си, че са мъртви. Ще ви избия като плъхове.
Ще ти счупя врата!
Даниел, не пред хората.
По дяволите, Холис.
Тук ще проведем разговора си.
Ще ми споделиш, че ти и Драйберг спите заедно.
Знаеш за мен и Дан? - Не още.
Но след малко ще ми кажеш.
Щом знаеш бъдещето, защо се изненада, когато те напуснах?
Или когато журналистът те провокира?
Защо да спорим, ако знаеш как ще свърши?
Нямам избор.
Всичко е предопределено.
Дори моите отговори.
И сега караш по инерция.
Най-могъщото същество във вселената е една марионетка.
Всички сме марионетки, Лори.
Аз съм просто марионетка, която вижда конците.
А ако грешиш? - Защо разбирането ми за времето...
...те терзае толкова? - Защото е нечовешко.
Защото ме подлудява.
Казваш, че искаш да ме утешиш, но не се получава.
Не искам да се караме.
Съжалявам, че спах с Дан.
Спала си с Дан?
Преди малко каза, че знаеш за това.
Казвах често...
...че си единствената ми връзка с човечеството.
Защо да спасявам свят, който не крие залог за мен?
Направи го за мен.
Ако имаш чувства към мен. - Когато ме напусна, напуснах Земята.
Това не ти ли показва, че имам чувства?
Червеният ми свят сега означава повече за мен от вашия.
Нека ти покажа.
Бомбардировачите са заредени и готови, сър.
Време е, господа.
Обявете пълна бойна готовност.
Няма го в пентхауза, нито в офиса му.
Какво съблазнява човек, който има всичко, в този късен час?
Даниел?
С мен ли си?
Да. - Какво правиш тогава?
Ще потърся разписанието на Ейдриан. - Може да е на компютъра му.
Нещо не е наред. - Съгласен.
Джейни Слейтър, Молох и Рой Чес са работили за "Пирамид".
Комедиантът споменал на Молох списък с името му и това на Слейтър.
Може собственикът на "Пирамид" да ги е разболял от рак.
Натопил е Манхатън.
ОЗИМАНДИАС
ДОСТЪПЪТ ОТКАЗАН
Забавно. Древните фараони са очаквали с нетърпение края на света.
Вярвали, че труповете ще възкръснат, възвръщайки сърцата си.
Затаили са дъх в очакване.
Фараони?
ФАРАОНИ
Намерих психологичен профил на Манхатън.
Да видим какво казват корпоративните психолози.
"Обектът продължава да се отдръпва емоционално."
"Ако последната връзка се прекъсне,
предсказваме пълно откъсване от човешкия живот."
РАМЗЕС II
ПОТВЪРДЕНО - Влязох.
ПИРАМИД ТРАНСНЕШЪНЪЛ Финансов анализ
Дъщерна компания на ВАЙД ИНТЕРНЕШЪНЪЛ
Не.
Поздравления, г-н Вайд. Реакторът на д-р Манхатън е активиран.
Вашата подкрепа и ентусиазъм бяха причината за тази победа.
От името на изследователския екип: Ние ви поздравяваме.
Наздраве.
Има ли нещо в живота, което да не заслужава ознаменуване?
Това е новият Карнак.
Кулминация на една мечта датираща повече от 2000 години.
Мечта, подсигурена благодарение на вашата безрезервна подкрепа.
И затова...
...аз се срамувам.
Срамувам се от тази толкова незадоволителна награда.
За фараоните,
поверили най-големите си тайни на слугите си,
погребани живи до тях в пясъчни зали.
Спете спокойно, господа.
Новият мирен свят ще бъде признателен за великата ви саможертва.
Ела, Бубастис.
Дневникът на Роршах. Последно вписване.
Зад всичко стои Вайд.
Защо? Каква е целта му?
Не мога да си представя по-опасен противник.
Шегувах се, че е достатъчно бърз, за да хване куршум.
Може да убие и двама ни в снега.
Там отиваме сега, на Южния полюс.
Независимо дали още съм жив,
се надявам светът да оцелее, за да стигне до теб този дневник.
Живея без компромиси,
потапям се в мрака без оплакване и съжаление.
Роршах. 1-ви ноември.
Защо не ми кажеш направо как всичко свършва?
Свършва с това, че плачеш. - Значи не се завръщаш на Земята?
По някое време, да.
Улиците лъхат на смърт.
Джон, моля те.
Трябва да го спреш. Всички ще умрат.
А вселената дори няма да забележи.
За мен, наличието на живот...
...е много надценено явление.
Огледай се.
Марс се оправя много добре без нито един микроорганизъм.
Една постоянно променяща се топографска карта,
плаваща и въртяща се около полюса на вълни от десетки хиляди години.
Кажи ми, как един петролопровод ще надмине тази гледка?
Или търговски мол?
Значи молбата за чудо е прекалено голяма?
Чудесата, по дефиниция, са невъзможни.
Случва се само възможното. - Престани с глупостите си.
Приземи това нещо веднага. - Както желаеш.
Знаеш ли? Изпрати ме на Земята да се пържа заедно с Дан, майка ми и
останалите безполезни човешки същества.
Но знай, че грешиш. Каза, че ще плача, но виж:
Няма нищо. Може би грешиш за всичко.
Упрекваш ме, че отказвам да видя живота от неговата гледна точка,
но същевременно не желаеш да погледнеш нещата от моята.
Игнорираш това, от което се страхуваш. - Не се страхувам.
Искаш да гледам на нещата като теб? Хайде, покажи ми ги. Направи го.
Вълшебство, мечти, това имах преди. Аз бях супергерой, по дяволите!
Не съм виновен, че остаря. От какво се оплакваш?
Изхранвам теб и детето ти.
Обади се на приятеля ти, Еди, да ти осигури по-добър живот.
Дори в най-тежките моменти,
изглежда все по-светло.
Майка ти беше една от най-големите красавици.
Имаш нейните очи. - Не я докосвай.
Здравей, кукло. Дълго не сме се виждали.
Не е достатъчно дълго, Еди. Качвай се в колата.
Веднага.
Нищо ли не е свещено за теб? - Не мога ли да поговоря с моята...
...с дъщерята на стара приятелка?
Тръгвай.
Беше грешка, един единствен път.
Опита се да те изнасили, а след години го оставяш да довърши нещата?
Пияна ли беше или само самотна? - Ще преживея ли някога всичко това?
Лори.
Не.
Не, само не той.
Комедиантът...
...е бил баща ти.
Не.
Не! Не! Не!
Животът ми е...
...една голяма шега.
Аз не мисля така.
Да, но...
...нямам доверие в чувството ти за хумор.
Ще се усмихнеш ли,
ако призная, че не бях прав?
За какво?
За чудесата.
Явления с нищожна вероятност да се случат,
като превръщането на кислород във злато.
Жадувах да видя подобно явление, но пренебрегнах,
че при съвкуплението на хората...
милиони клетки се състезават да създадат живот...
поколение след поколение...
докато накрая майка ти обича мъж,
Едуард Блейк, Комедиантът, който тя има основание да мрази
и от това противоречие, при нищожна вероятност,
ти...
...единствена се появяваш.
Създаването на толкова специфична форма...
от хаоса...
...е като превръщането на въздуха в злато.
Чудо.
Затова...
...не бях прав.
А сега си избърши сълзите и да тръгваме за вкъщи.
Имам местоположението на постройката. Топлинната сигнатура е убийствена.
Вайд. - Не ми харесва как се тресе Арчи.
ПОВРЕДА В ДВИГАТЕЛЯ
Двигателите. - Замръзват. Хвани се за нещо.
Даниел, прекалено ниско си.
Не искам да ти се бъркам, но дръпни рязко нагоре...
Знам, опитвам се да го изтегля нагоре!
Ще пренасоча топлината от огнехвъргачката,
но ще отнеме време, а не можем да чакаме.
Облечи нещо по-топло. - Добре съм така.
Какво има, момичето ми?
Ейдриан е пацифист.
Вегетарианец е, за Бога. През живота си не е убивал.
Хитлер е бил вегетарианец. Ако си писклив, го остави на мен.
Няма да имаме друга възможност.
Господа. Добре дошли.
Ейдриан, знаем всичко. - Тогава какво има да обсъждаме?
Достатъчно. Ти си убил Комедианта.
Да почива в мир.
Блейк пръв го разбра.
Никсън го караше да ни подслушва, за да знае какво правим.
Блейк разбра какво правя в Карнак и бе вече рухнал, когато посети Молох.
Не можах да предвидя, че ще реагира така, затова...
...се наложи да го убия.
След това неутрализирах Джон. Не беше лесно.
Вложих $2 милиарда в опити с тахиони, за да блокирам погледа му в бъдещето.
Използвал си психологичния му профил, за да го накараш да напусне планетата.
Познавам го достатъчно дълго, за да знам, че не е лишен от чувства.
Тиковете му са едва доловими, но за мен са очебийни.
Трябваше само да дърпам конците.
Внезапният прилив на чувства, който Джон усети, когато реши,
че е причината за рака на близките му бе достатъчен, за да напусне Земята.
Убиецът ти. Платил си му, за да ни заблудиш.
Г-н Чес отдаде живота си за една по-висша кауза, Дан.
Сложих капсула с цианкалий в устата му. Остана само един проблем:
Ти и теорията ти за убиеца на маскираните.
Следваше я с упоритостта на истински социопат.
Повиках полицията, а след като влезе в затвора, можех да продължа.
Съжалявам, че трябва да те разочаровам.
Искахме да направим света по-добър за живеене.
Аз правя точно това. - Ядрена война?
Изтребление на човечеството?
Разбира се, че имах морални задръжки относно необходимите жертви.
Няколко ключови райони по цял свят -
Ню Йорк, Лос Анджелис, Москва, Хонг Конг,
ще се изпарят на момента.
Петнайсет милиона души, убити от самия д-р Манхатън.
Наказанието на света за флиртуването с мисълта за война.
Джон не би го направил. - Никой няма да знае за това.
Откритието, над което работех, намери вече приложение.
От години Джон ми помага да възпроизведа силата му
без да знае за намеренията ми.
Виждате ли...
Комедиантът беше прав.
Свирепата човешка природа ще доведе до глобално унищожение.
За да спася света, трябваше да му погодя
най-голямата практическа шега в историята на човечеството.
Убивайки милиони. - За да спася милиарди.
Необходимо зло.
Знаеш, че не можем да ти позволим.
Да ми позволиш?
Не съм злодей от комиксите.
Наистина ли мислиш, че ще ви давам обяснение,
ако имаше и минимална вероятност да въздействате на резултата?
Задействах го преди 35 минути.
ВОЙНА?
Господи, Хенри.
Защо не засякохме ракетите?
Не са руснаците, сър.
Според данните енергийната сигнатура е генерирана от...
...д-р Манхатън.
Джон.
Смущения. Катаклизмени смущения.
Не мога да повярвам, че се случи.
Това не е причинено от ядрени бойни глави.
От мен е.
Аз... сторих това.
Как така ти? - Индиректно.
Направено е да изглежда така.
Ейдриан.
Като говорим за дявола...
Знам. - Спри го. Той уби Блейк и милиони.
Изчакайте.
Ейдриан, престани.
Тахионите бяха хитра идея.
Не мога да предскажа къде си, но мога да превърна стените в стъкло.
Би трябвало да ти благодаря.
Бях забравил вълнението от това да не знаеш...
...насладата от несигурността.
Прости ми, момичето ми.
Името ми е Озимандиас, крал на кралете.
Погледни творението ми и изгуби надежда!
Голям задник си.
Вайд, кучи сине.
Ако си я наранил... - Дан.
Порасни. Новият ми свят изисква по-неочевиден героизъм.
Твоите момчешки геройства са излишни.
Какво постигна с тях?
Неуспехът да предотвратиш спасението на Земята...
...е единственият ти триумф.
Ти ме разочарова, Ейдриан.
Много ме разочарова.
Първият трик, който научих, бе да се възстановявам.
Това не успя да убие Остерман.
Нима мислеше, че ще убие мен?
Преминал съм по повърхността на слънцето.
Видял съм явления, които не могат да бъдат възприети.
Но ти, Ейдриан, си само един човек.
Най-умният човек на света крие толкова голяма заплаха за мен
колкото и най-умният му термит.
Какво е това? Друго ултимативно оръжие?
Да.
Може да се каже.
...бяхме нападнати.
Милиони животи бяха внезапно отнети
чрез злодеяние, извършено от самия д-р Манхатън.
От нападенията насам съм в постоянна връзка
с премиера на СССР.
Оставяйки настрана различията си, двамата обещахме да се обединим
срещу общия ни враг.
С помощта на останалия свят, ние ще победим.
Няма да забравим този ден,
а ще тръгнем напред в защита на човечеството
и всичко добро и справедливо на нашия свят.
Благодаря ви. Господ да ни благослови.
Виждаш ли?
Две суперсили се отказват от война.
Спасих Земята от Ада. Ние двамата.
Победата е и твоя.
Можем да се върнем към предназначението си.
Трябваше да раздаваме правда.
Всички ще разберат за теб. - Така ли?
Така ще пожертвате мира, за който толкова много умряха днес.
Мир основан на лъжа. - Но въпреки това мир.
Той е прав. Истината отново ще осъди света на ядрено унищожение.
Не, не можем.
На Марс...
...ти ме научи да ценя живота.
Ако искаме да го съхраним...
...трябва да замълчим.
Пазете си тайните.
Не си го и помисляй.
Роршах.
Почакай.
Без компромиси. Дори в навечерието на Апокалипсиса.
Това е разликата между нас, Даниел.
Почувствах всяка една смърт,
запомних всяко едно невинно лице, убито от мен в името на човечеството.
Ти разбираш, нали? - Без да одобрявам...
или да осъждам...
...разбирам.
Махни се от пътя ми. Хората трябва да разберат.
Знаеш, че не мога да ти позволя.
Изведнъж си открил човечността?
Много удобно.
Ако от самото начало те бе грижа, нищо от това нямаше да се случи.
Мога да променя почти всичко.
Но не мога да променя човешката природа.
Естествено, че трябва да предпазиш новата утопия на Вайд.
Какво е още един труп в името на едно ново начало?
Какво чакаш?
Направи го.
Направи го!
Не!
Ще заменя тази галактика с някоя не толкова сложна.
Не каза ли, че отново цениш живота?
Така е.
Може да създам нов живот.
Сбогом, Лори.
Хайде.
Хайде!
За свят обединен от мира трябваше да има жертви.
Не! Ти си деформирал човечеството, осакатил си го.
Това си завещал на света.
Това е истинската практическа шега.
Повтаряме, че няма повреда в телевизора ви.
Предстои ви да участвате в голямо приключение.
Ще почувствате страхопочитание, породено от подсъзнанието
и стигащо до отвъдния предел.
Сигурна ли си, че не искаш питие?
Няма нужда. - Наздраве.
Трябва да ти призная нещо.
Знам, че баща ми е Еди Блейк.
Лорел.
Какво ли си мислиш за мен?
Съжалявам, че ни ти казах.
Трябваше, но се чувствах засрамена, чувствах се глупаво.
Няма значение.
Животът отвежда хората къде ли не, кара ги да вършат странни неща.
Понякога те не могат да говорят за тях.
Познато ми е.
Но искам да знаеш, че не те виня за нищо.
Ти ме попита защо не му се сърдя.
Защото ми подари теб.
Благодаря ти, мамо.
Обичам те.
Здравейте, г-жо Юпитер. - Наричай ме Сали, моля те.
Извинете ме, трябва да се освежа. Връщам се след малко.
Как вървят нещата тук? - Добре, а как вървят нещата долу?
Добре, мисля, че оправих всичко.
Подмених системите на Арчи, приключих с настройките,
остава само да я изведем.
Каниш ме на среща?
Ще се оправим ли?
Докато хората мислят, че Джон ни следи, ще се оправим в последствие.
Знам какво би казал Джон.
Нищо не свършва.
Никога няма край.
Сиймор, вече няма за какво да пишем. Всички в страната,
всички страни, са се хванали за ръце и пеят за мир и любов.
Все едно живеем в глобална хипи комуна.
Роналд Рейгън щял да се кандидатира за президент. Можем да пишем за него.
Сиймор, ние не публикуваме глупости.
Това все още е Америка. Кой иска каубой в Белия дом?
Добре, мога да потърся нещо сред чудатите случаи.
Чудати случаи. Няма значение. Вземи инициатива.
Публикувай каквото искаш. Оставям всичко в твои ръце.
Дневникът на Роршах, 12-ти октомври 1985 г.
Нощес един комедиант умря в Ню Йорк.
ПРЕВОД И СУБТИТРИ: dimi123
http://subs.sab.bz/ ®Translator's Heaven