Филмът е по истински случай.
Ню Йорк, 1970 г.
Какво беше това?
Джими?
Какво става? - Ударих ли нещо?
Какво, по дяволите, беше това?
Да не си спукал гума?
Не.
Какво тогава? По-добре спри и провери.
Още е жив. Тъп нещастник!
Умри, копеле! Погледни ме!
Откакто се помня, исках да стана гангстер.
ДОБРИ МОМЧЕТА
За мен
да си гангстер беше по-велико от това да си президент на САЩ.
Източен Ню Йорк, Бруклин. 1955 г.
Още преди да отида на стоянката за таксита за работа след училище,
знаех, че искам да съм от тях.
Знаех, че мястото ми е сред тях.
За мен това означаваше да си личност сред квартал с нищожества.
Те не бяха като другите. Правеха каквото си искаха.
Паркираха на улицата пред пожарните кранове и никой не ги глобяваше.
През лятото играеха по цяла нощ карти
и никой не викаше полицията.
Тони Стакс. Как си?
Тъди Сисеро.
Това да не е Хлапето от Канарси?
Как си? - Добре.
Тъди.
Тъди въртеше такситата и пицария Бела Виста,
както и други места на брат си Пол, който беше босът на квартала.
Поли може и да действаше бавно,
но само защото нямаше друг над него.
Ти си виновен. - Ти започна пръв.
Аз да съм започнал? Ти си виновен.
Отначало родителите ми се зарадваха, че съм намерил работа отсреща.
Баща ми, който беше ирландец, е тръгнал да работи на 11 години.
Беше доволен, че имам работа.
Все повтаряше, че американчетата са разглезени и мързеливи.
Чао, татко. - Чао.
До скоро, Майки.
Чао, Хенри.
Хенри! Внимавай, като пресичаш!
На връщане донеси мляко!
Майка ми беше доволна, след като откри, че семейство Сисеро
са от същата част на Сицилия като нея. За майка ми
това беше отговор на всичките й молитви.
Бях най-щастливото момче на света.
Можех да ходя навсякъде, можех да правя всичко.
Познавах всички и всички ме познаваха.
Спираха гангстерски автомобили, Тъди ми хвърляше ключовете
и ми даваше да паркирам кадилаците им.
И ето ме, малко хлапе, което едвам се подава зад волана,
да паркира кадилаци.
Но не след дълго
родителите ми си промениха мнението за работата на стоянката.
За майка ти и сестра ти.
Възприемаха го като работа за след училище. Но за мен
определено беше пълен работен ден.
Само това исках да правя.
Хора като баща ми не разбираха, че принадлежах към нещо.
Бях част от нещо. Държаха се с мен като с възрастен.
Кажи му 519.
Всеки ден се учех как се печелят пари.
Долар тук, долар там.
Живеех като в приказка.
Как мина в училище?
Баща ми беше вечно нервен.
Нервен, че изкарваше никакви пари,
че по-малкият ми брат Майкъл беше в инвалидна количка.
Че живеехме седмина в такава малка къща.
Какво ще кажеш за това?
Писмо от училище.
Пише, че от месеци не си ходил.
Месеци!
Ти си лентяй!
Искаш да пораснеш лентяй ли?
След време се дразнеше, защото стоях при такситата.
Знаеше какво става там.
От време на време ме пребиваше. Но вече не ми пукаше.
Разсъждавах,
че на всеки му се налага да изтърпи някой и друг бой.
Вече не мога да правя доставки. - Какво? Ще разбиеш всичко.
Татко казва, че ще ме убие. Виж.
Тръгвай с мен.
Това ли е? - Не.
Този? - Не.
Ето го. - Хванете го.
Извинете.
Нещастник. - Ела тук, говедо.
Познаваш ли това момче? - Да.
Знаеш ли къде живее? - Да.
Ти ли им носиш пощата? - Да.
Отсега нататък всички писма от училището да идват директно тук.
Ясно? - Да.
Само още едно такова писмо да пристигне у тях,
отиваш направо във фурната с главата напред.
Край на писмата от инспекторите. Край на писмата от училище.
Всъщност, край на всички писма.
Та след няколко седмици майка ми отиде да се оплаче в пощата.
Как вече да се върна в училище,
да се кълна във вярност към знамето и слушам тъпотии за чудната държава?
Поли мразеше телефоните. Не искаше телефон у дома си.
Мики се обади. Да му позвъня ли?
Добре, обади се.
Винаги някой му предаваше съобщенията. След това отговаряхме
от външен телефон.
Имаш ли монета? Обади му се.
Имаше хора, които се занимаваха само с телефонните разговори на Поли.
За човек, който цял ден е в движение, Поли говореше с малцина.
Ако възникнеше проблем с профсъюза или спор за залозите,
само шефовете се срещаха с Поли да обсъдят проблема.
И то на четири очи. Поли мразеше събиранията.
Не искаше никой да чува какво казва
и не искаше никой да слуша какво му казват.
Стотици зависеха от Поли, той получаваше дял от печалбата им.
Беше лепта като в Италия, само дето го правеха в Америка.
Поли им осигуряваше защита от други, които искаха да ги оберат.
И това беше всичко. ФБР така и не го разбра.
Поли и Организацията просто
предлагаха защита на хора, които не можеха да отидат в полицията.
Това беше всичко. Нещо като полицейско управление за мафиоти.
Хората се отнасяха по-различно към мен, знаеха, че имам сериозен гръб.
Не ми се налагаше неделя сутрин да се редя на опашка за пресен хляб.
Пекарят знаеше с кого съм
и излизаше отвън. Независимо колко души чакаха,
обслужваха първо мен.
Съседите ни вече не паркираха на нашата алея,
въпреки че нямахме кола. На 13-годишна възраст
печелех повече пари от познатите ми възрастни.
Имах повече, отколкото можех да изхарча. Имах всичко.
Един ден няколко съседски деца донесоха пазарските торби на майка ми.
Знаете ли защо?
От уважение.
Здравей, мамо, какво ще кажеш?
Виж ми обувките, не са ли страхотни? - Боже.
Приличаш на гангстер.
Застреляха ме. Помощ!
Хенри, затвори вратата.
За първи път виждах застрелян човек.
Не може да го пуснем тук. Исусе Христе!
Тук не могат да стават такива работи.
Помня, че ми беше мъчно за човека,
но също така Тъди може би беше прав.
Знаех, че Поли не иска някой да умре в сградата.
Ти си ненормален. Съсипа осем престилки заради него.
Какво ти става? Трябва да го каля това хлапе.
Бяха славни времена.
Където се обърнеш - мафиоти.
Беше преди срещата в Апалейчин и преди Лудия Джо
да реши да отстрани боса и да започне война.
Тогава разбрах какъв е животът.
Тогава се запознах и с Джими Конуей.
По онова време не беше на повече от 28-29 години,
но бе легенда.
Когато влезеше някъде, всички, които работеха там, откачаха.
Даваше $ 100 на портиера само задето му отваря вратата.
Раздаваше стотачки на крупиетата и на другите, които въртяха игрите.
Барманът получаваше $ 100 заради едни студени кубчета лед.
Ирландецът е тук, за да вземе жабарските ви пари.
Нещо за пиене? - Уиски с безалкохолно.
Запознай се с младия Хенри. - Приятно ми е.
Благодаря. - Пиенето да не спира.
Джими беше един от най-страховитите мафиоти в града.
На 11 години влиза в затвора,
а на 16 извършва поръчкови убийства за мафиотски босове.
Убийствата не го притесняваха. Работа като работа.
Но това, което най-много обичаше,
наистина най-много обичаше, беше да краде.
Доставяше му огромно удоволствие.
Джими беше от онези, които са за лошите от филмите.
Дай си портфейла.
Може да знаеш кои сме, но ние знаем ти кой си. Ясно?
Беше един от най-големите обирджии
на алкохол, цигари, ножчета за бръснене, скариди и омари.
Скаридите и омарите бяха специалитет. Много вървяха.
В повечето случаи работата беше фасулска. Даваха стоката без разправии.
Наричаха го Джими Джентълмена.
Помогни на дамата.
Шофьорите го обожаваха. Съобщаваха му
за особено добрите товари. Естествено, всеки получаваше дял.
Благодаря, после ще се върна за останалото.
До скоро.
Хенри, ела тук.
Запознай се с Томи. - Как си, Хенри?
Нали ще работите заедно.
Помогни му. Давай.
Джими, имаш ли нещо ново?
Когато полицията прати цяла армия след Джими, какво направи той?
Как сте?
Направи ги съдружници.
Бих се оплакал, но кой ли ще чуе?
Един "Пал Мал". - Заповядай.
Какво ти трябва? - Два пъти "Лъки".
Заповядай, Хенри. - Благодаря.
Какво искаш?
Един "Пал Мал". - Заповядай.
Какво правиш? - Нищо.
Майка ти позволила ли ти е? - Колко искате?
Откъде взе цигарите? - Отведете го.
Няма проблем. - Има проблем.
Не разбирате. - Ти не разбираш. Магазинът се затваря.
Арестуваха Хенри. - Къде?
При фабриката, продаваше цигари.
Хенри Хил. Щатът Ню Йорк срещу Хенри Хил.
Дело номер 704162.
Да, господине. Това съм аз.
Застани там. Стой там.
Моля, защитникът.
Честито.
Ето ти подарък за кръщението.
Защо? Арестуваха ме. - С всеки се случва, но ти се справи.
Нищо не им каза и те нищо не изкопчиха.
Мислех, че ще си бесен. - Не съм бесен, гордея се с теб.
Издържа първия си арест като мъж и научи двете най-важни неща в живота.
Какво? - Погледни ме.
Никога не издавай приятелите си
и винаги дръж устата си затворена.
Ето го.
Получи бойното кръщение.
Честито!
Летище Айдълуайлд - 1963 г.
Когато вече пораснах, през летище Айдълуайлд годишно
минаваха 30 милиарда долара в стоки
и повярвайте, опитвахме се да откраднем всичко.
Нали разбирате, израснахме край летището.
А то беше на Поли.
Навсякъде работеха приятели и роднини.
Те ни съобщаваха какво влиза и излиза.
Ако шофьори или авиолинии ни създаваха проблеми,
Поли караше профсъюзите да ги плашат със стачка. Беше прекрасно.
Падаха повече пари от залаганията и Джими ръководеше всичко.
Когато ни потрябваха пари, ограбвахме летището.
За нас беше по-хубаво от Ситибанк.
Имаш ли телефон? Бързо!
Двама негри ми откраднаха камиона. Можеш ли да повярваш?
Бяхме Джими,
Томи и аз.
Също така Антъни Стабиле.
Как е?
Франки Карбоне.
Братът на Черния Мо, Дебелия Анди.
Неговите хора, Франки Жабаря.
Безносия Фреди.
Също така Убиеца Пийт, който беше брат на Сали Топките.
След това Ники Очите
и Майки Франчезе.
Искам да го видя този.
Джими Два пъти, кръстен така, защото всичко повтаряше по два пъти.
Отивам за вестниците, за вестниците.
Какво е това? Палта? Хенри, искам костюми, не палта.
Костюмите идват в четвъртък.
Сега сме посред лято. За какво са ми кожени палта?
Не искаш ли кожи? Ще ги махна.
Не, искам ги. Ще ги закачим във фризера при месото. Какво ще кажеш?
За нас нямаше друг начин на живот.
За нас почтените хорица със скапани професии за никакви пари,
които отиват на работа с метрото и се тревожат за сметките, бяха мъртви.
Бяха тъпаци. Не им стискаше.
Ако искахме нещо, просто си го взимахме.
Ако някой се оплачеше втори път, го скъсваха от бой и вече не се обаждаше.
Това беше нещо нормално. Не се и замисляш особено.
Франки, какво общо има 520 с 469?
Не му вярвам.
Къде е 520, къде - 469. Каква връзка има?
Фасулска работа. Всичко е там.
Не се тревожи за алармата. Трябва само да видя как да взема ключа.
Значи няма проблем. - Ще се погрижа за това.
Кажи му каквото ми каза. - Не е за вярване.
С Ер Франс идва голяма пачка. Цели чували с пари.
Туристи и американски военнослужещи обменят парите си
с франкове и ги връщат тук.
Спокойно. - Красота.
Изобщо не може да се проследи.
Единственият проблем е да се вземе ключ, но имам план.
Аз, Френчи и този гражданин. - Да, голяма работа е.
Ако изляза прав, става въпрос за $ 500 000 в брой.
Може би е най-добре през почивните дни. Да кажем събота вечер.
В понеделник е еврейски празник.
До вторник няма да разберат. Прекрасно.
Ами охраната?
Охрана?
Аз съм охраната. Майтап. Застъпвам от полунощ до сутринта.
Аз съм комендантът.
Той просто идва като за загубен багаж.
Прекрасно. - Няма да има никакъв проблем.
Добре. - Заемаме се.
Смешното е онзи тъп банков обир в Сикокъс.
Лежа сред треволяка.
Той казва: "Какво правиш?" Отвръщам: "Почивам си."
"Тук? Да не ти е плаж или парк?" Казвам: "Почивам си."
Знам, че си почивам.
Води ме в полицията, започва да задава въпроси. Ама това, онова.
"Какво имаш да ни кажеш?" Викам: "Обичайното. Нищо.
Защо да ти казвам?" Идиот. Вика: "Не, днес ще ми кажеш нещо."
Казвам: "Добре, иди да го туриш на майка си."
Видя вестника, Антъни. Главата ми беше ей такава.
Та идвам не себе си и кого виждат очите ми?
Същото копеле. Разправя: "Сега какво ще ми кажеш?"
Казвам: "Какво правиш тук? Казах ти да го туриш на майка си."
Помислих, че ще се осере.
Нещастници. Ще ми се за малко да съм здравеняк.
Смешно. Много си смешен.
Какво искаш да кажеш с това, че съм смешен?
Ами смешно е. Историята е забавна.
Ти си смешен.
Маниерът ми ли? Какво?
Ами нали знаеш. Забавен си.
Както ги разправяш такива.
Как така смешен? Какво му е смешното?
Томи, не разбираш. - Антъни.
Той вече е голям. Знае какво каза. Какво каза?
Как така смешен?
Знаеш как. Смешен си.
Да изясним тази работа.
Малко се обърках.
Как така съм смешен? Като палячо? Забавлявам ли те?
Разсмивам ли те? Тук съм, за да те забавлявам ли?
Какво имаш предвид под смешен? Как така съм смешен.
Нали знаеш, като разказваш история.
Не, не знам. Ти го каза. Откъде да знам? Каза, че съм смешен.
Как така съм смешен, по дяволите? Какво ми е смешното?
Кажи ми какво му е смешното.
Я, стига, Томи.
Копелето! Почти се хвана!
Заекващ задник такъв!
Франки, той трепереше ли?
Понякога си мисля, Хенри, че можеш да се поддадеш при разпит.
Господи.
Какво ти става? Реших, че вече ме арестуват.
Виси на врата ми като лешояд. Какво искаш?
Този не искаше да ти донесе сметката.
Ще я оправиш ли?
Няма проблем. Кажи му да я пише на мое име.
Точно за това искам да поговорим.
Не става въпрос само за тази. Дължиш ми седем бона.
Седем бона не са шега работа. Не искам да постъпвам нередно...
Какво значи нередно?
Хубаво, че не искаш да постъпваш нередно.
Да ме излагаш пред приятелите ми, все едно съм муфтаджия.
Знаеш ли, Съни, ти си тъпо копеле.
Колко сме изхарчили в този смотан...
Недей така. - Какво искаш да кажеш?
Вярвате ли на този кучи син? Намирате го за смешно?
Какво зяпаш? Нещастен идиот!
Ти ли не си искал да донесеш сметката?
Вярвате ли на това копеле?
И ти би трябвало да го правиш.
Много си смешен.
Край, Хенри. - Не, върни се.
Да ви кажа ли нещо смешно? Копелето поиска да стана кръстник на детето му.
Взех му 7000 долара.
Много си смешен.
Притеснен съм. Чувам какво ли не.
Държи се с мен като със скапан педал.
Трябва да се крия, за да се измъкна от него.
Не е редно. Тук не мога да отида, там не мога да отида.
Да не мислиш, че си само ти? Говоря им, ама не слушат.
Ако ти му кажеш, ще спре. Да не ме обявят за безследно изчезнал.
Ще ме открият в багажника на автомобил в някое поле.
Познаваш Томи, откакто се помниш. Кой друг да знае?
Копелето е престъпник и половина.
Като излизам, преди да се кача в колата, се оглеждам на всички страни.
Така не се живее. Да не съм нелегален.
Цял живот съм до теб, кажи ми какво да направя.
Ще направя каквото трябва. - Какво мога да сторя?
Ако можех, щях да направя нещо. Иска ми се да ти помогна.
Съни, кажи му какво обсъждахме.
Може ли? - Да.
Ако решиш да ми станеш съдружник в заведението. Ще е хубаво.
Какви ги приказваш? За ресторанта ли става въпрос?
Мястото е баровско. Погледни разпределението.
Идвал си милион пъти. Знаеш как изглежда.
Ако Томи го превземе, все едно да сложиш на свинче звънче.
Не искам да звучи неуважително, но така стоят нещата.
Знам, че ти е приятел. Умолявам те. Какво мога да кажа?
Какво да направя? Какво искаш от мен?
Нищо не разбирам от ресторантьорство. Нищичко.
Мога само да си поръчам ядене, не да ръководя ресторант.
Няма нужда. Само ще си стоиш там.
Готвачът е отличен. Програмите - хубави. Има много проститутки.
Бих искал да ти помогна, но какво очакваш? Какво да направя?
Томи не е цвете. Какво да направя? Да го гръмна ли?
Не би било зле.
Съжалявам. Не говорех сериозно. Искам само да кажа, че ме плаши.
Имам нужда от помощ. Моля те, помогни ми.
Ти разбираш ли от ресторантьорство?
Всичко разбира. Виси там денонощно.
Още малко и ще се слее с мебелировката.
Толкова често е там.
Искаш ме за съдружник? Това ли държиш да ми кажеш?
А ти за какво си мислиш, че говоря? Моля те, Поли. Хайде.
Не е много редно.
Не разбираш.
Ти си дръж заведението. Ще гледам да ти помогна, добре.
Бог да те поживи, Поли. Оценявам го. Винаги си бил добър с мен.
Така Поли му стана съдружник. Възникне неприятност, отива при Поли.
Проблем със сметката, отива при Поли.
Проблем с ченгета, доставки, Томи,
може да викне Поли.
Но всяка седмица трябва да носи парите на Поли,
независимо от всичко.
"Бизнесът не върви? Майната ти, плащай. Пожар ли? Майната ти, плащай.
Гръм паднал? Майната ти, плащай. "
Може ли един телевизор?
Също така Поли можеше да прави всичко.
Най-вече да харчи за сметка на заведението. И защо не?
И без това никой няма да плати.
Когато дойдат доставки на парадния вход,
изкарваш ги отзад и ги продаваш с намаление.
Взимаш каса алкохол за 200 долара и я продаваш за 100.
Няма значение. Все си е печалба.
И накрая, когато вече няма нищо...
Срамота.
...когато не можеш да вземеш и долар или да купиш каса алкохол,
драсваш клечката на заведението.
Стигаш ли навсякъде?
Все едно украсяваш коледна елха.
Не знаеш какво правиш.
Тя е от Файв Таунс.
Кой?
Даян, еврейската уличница, дето ти казвах, че ще чукам.
От цял месец се опитвам да я оправя.
Не иска да излезе сама с мен.
Не. - Какво не?
Какво не? Някой да те е молил за нещо?
Не съм те молил. Изслушай какво ще кажа.
Добре, какво?
Ето какво.
Не иска да излиза сама с италианци.
Настроена е срещу италианците.
Можеш ли да повярваш? В наши дни?
Накъде върви скапаният свят?
Не мога да повярвам. Еврейска уличница с предразсъдъци към италианците.
Ще излезе с мен само ако приятелката й дойде с нас.
Затова ела и ти, излез с приятелката й.
Ето. Знаех си.
Какво си знаел? Какво толкова?
Кога е срещата? - Утре вечер.
Не мога, имам среща с Тъди.
Ще се видиш с Тъди. Ела рано и след това ще имаш време.
Защо винаги постъпваш така? - Не ми излизай с тия.
За какво те моля? Моля те за услуга.
Колко услуги съм ти правил.
Искам да изчукам тази уличница. Помогни ми.
Не те разбирам. Тя е красива!
Семейството й живее във Файв Таунс. Тези евреи имат мангизи.
Може би притежават целия квартал. Може да пипнеш добра печалба.
Ти и голямата ти уста.
Имах среща с Тъди в 23:00 часа, а сега вися тук заради Томи.
Хареса ли ти? Хапна ли добре?
Беше превъзходно. Но трябва да следя храната си.
Дай да проследя фигурата ти.
Нямах търпение да си тръгна.
Те още ядяха основното, а аз поръчвах десерта.
Те пиеха кафе, а аз исках сметката.
Имах работа.
Пийни кафе. Ще те събуди.
Може ли сметката? - Какво правиш?
Трябва да тръгвам. - Току-що дойдохме.
Имам работа. Трябва да вървя.
Изчакай две минути. Ще си тръгнем заедно.
Няма да се измъкваме един по един като скитници, я.
Не можех да го понасям.
Стори ми се много неприятен.
През цялото време нервничеше.
Би ли престанал? Много е неприятно.
Може би предпочиташ "Манишевиц", но ще изглежда странно на масата ми.
Готови ли сте? - Хенри, спокойно.
Току-що дойдохме. Какво правиш?
Още беше рано за прибиране, а той ме набута в колата,
после ме измъкна. Беше ужасно.
Даян и Томи ни накараха да обещаем,
че отново ще излезем с тях в петък вечер.
Съгласихме се.
Естествено, когато дойде вечерта, Хенри не дойде на срещата.
Чувствам се ужасно. Не знам къде е.
Всъщност много те хареса. Само за нея приказваше.
Бяхме трима, вместо четирима на среща.
Щеше да се обади. Дано не е нещо сериозно.
Но накарах Томи да дойде да го потърсим.
Томи, какво става?
Как смееш да ме връзваш?
Никой не се държи така с мен.
За какъв се мислиш, за Франки Вали или за някакъв тежкар?
Кротко, забравих. Мислех, че е за другата седмица.
Беше за този петък, ти се съгласи, значи си лъжец!
Да го обсъдим. Спокойно.
Да го обсъдим?
Да го обсъдим след това, което ми причини? Забрави.
Мислех, че няма да дойдеш. Изглеждаше отегчена. Не говореше.
Какво очакваш?
Ще ти се реванширам.
Ще си помисля.
Помня, че крещеше на улицата, крещеше с всичка сила.
Но беше красива.
Ще помисля. Но ще си платиш, Хил. Много.
Имаше страхотни очи като на Лиз Тейлър.
Така поне ми се струваше.
Здравей, Хенри.
Готова ли си? - Да.
Хайде.
Не, чакай. - Какво?
Бързо, трябва да скриеш кръста. Ако майка ми го види...
Карън.
Мамо.
Запознай се с приятеля ми Хенри Хил. - Приятно ми е.
На мен също. - Дъщеря ми казва, че сте половин евреин.
По-добрата половина.
Благодаря, господине. - До скоро, благодаря.
Какво правиш? Оставяш си колата?
Той ми я пази.
По-лесно, отколкото да я оставя на паркинг и да чакам.
Така е много по-бързо, ако ме разбираш.
Предпочитам да минавам оттук. Вместо да чакам на опашка.
Как си? Какво става? Заповядай.
Как е? - Добре.
Хубаво.
Всеки път като идвам тук, все сте заедно. Кога работите?
Хенри, радвам се да те видя. Здравейте, как сте?
Антъни, тук отпред.
Ако имате нужда от нещо, само ми кажете.
Много благодаря, Тони. Задължен съм ти.
Как сте? - Как е?
Даде им по 20 долара. - Всичко е наред.
Хенри, това е от г-н Тони, ей го там.
Къде? - Ей там.
Много благодаря, Тони.
С какво се занимаваш? - Моля?
С какво се занимаваш? - Със строителен бизнес.
Не са ръце на строителен работник.
Аз съм в профсъюза.
А сега, дами и господа,
Копакабана има удоволствието да представи краля на комиците
Хени Йънгман.
Как сте? Радвам се, че съм тук. Ето жена ми, например.
Водя я къде ли не, но тя все се прибира вкъщи.
Попитах... "Къде искаш да отидеш за годишнината ни?"
Отвърна... "Някъде, където още не съм ходила. "
Казах... "Иди в кухнята. "
Д-р Уелслър е тук.
Даде на пациент шест месеца живот. Онзи нямаше пари за сметката.
Даде му още шест месеца.
Чудесна публика.
ОГРАНИЧЕН ДОСТЪП
Дължа успеха си на Ер Франс.
Излязохме с $ 420 000, без да извадим оръжие.
И постъпихме както трябва. Дадохме на Поли неговия дял.
$ 60 000.
Лятото ще е хубаво.
Гордея се с теб. Това са много пари за хлапак като теб.
Ако някой те пита откъде ги имаш, спечелил си ги на зарове във Вегас, ясно?
Ясно.
Сметката, господине.
Не. Трябва само да подпишеш тук.
Да му дам ли бакшиш?
Как си? - Добре. А ти?
Хенри, това е Брус. Брус, това е Хенри.
Приятно ми е.
Ще се видим после.
Познаваш ли го? - Да.
Живее срещу нас.
Една вечер Боби Винтън ни прати шампанско. Беше отлично.
Не намирах нищо странно в това.
21-годишно момче с такива връзки.
Той беше вълнуващ.
Беше наистина мил. Запозна ме с всички.
Всички бяха любезни с него.
Знаеше как да се държи.
Не купувайте перуки, които падат, когато не трябва.
Перуките на Мори не падат!
Дори и под водата.
Перуките на Мори са изпитани при ураганен вятър.
Забравете парите. Можете да си го позволите. За всеки джоб.
Обадете се сега!
Елате да вземем мерки.
Хайде, Мори. Джими чака. Отдавна си просрочил.
Добро момче си. С теб винаги сме се разбирали.
Но тук става нещо нередно.
Джими е пълна досада.
Дай му 8 към 5 за Кливланд.
Никога не съм плащал свръхлихва. Нещо по-различно ли съм?
За пълен глупак ли ме взема?
Познаваш Джими. Взел си пари от него. Върни му ги.
Не съм се разбирал за трите допълнителни процента.
Какво ще направиш? Ще се биеш срещу Джими Конуей?
Иска си парите. Дай му ги и си тръгваме.
Да го духа!
Да го духа отляво! Да го духа отдясно!
Някога да съм създавал проблеми? А?
Хиляди пъти можех да викна ченгетата.
Дрънкаш глупости. Престани.
Взел си пари за рекламата.
Не ми даваш парите ли?
Джими, ще ти плати.
Ще те убия. Дай си ми парите, нещастнико.
Дай си ми парите.
Ще плати.
Ало? Кой се обажда? Тук е.
Джими, съжалявам. - И има защо.
Да не се повтаря. Дай си ми парите!
Чуваш ли? Дай си ми парите.
Ще ти платя. Ще си ги получиш, повярвай ми.
Карън, по-бавно.
Къде? Чакай там. Не мърдай.
Какво е станало? - Карън, Джими.
Искам си парите днес. - Ще платя.
Какво стана?
Добре ли си? - Да.
Кой го направи?
Онзи срещу нас, дето го познавам откак се помня.
Започна да ме докосва. Започна да ме прегръща.
Казах му да престане. Не спря.
Ударих го. Тогава побесня.
Изхвърли ме от колата.
Сигурна ли си, че си добре?
Влез вътре и се успокой. Оправи се.
Какво искаш, нещастнико? Нещо си просиш ли?
Кълна се в майка си, че ако я докоснеш пак, мъртъв си.
Не стреляй.
Скрий това. Добре ли си? - Да.
Знам, че има жени, като най-добрите ми приятелки,
които ще скъсат с приятеля си на секундата,
когато им даде да скрият пистолет. Не и аз.
Трябва да си призная. Това ме възбуди.
Честито!
Защо не си като приятеля ти Хенри? Намери си добро момиче.
Задоми се. Женен е.
Скоро ще има чудесно семейство.
А ти още скачаш от момиче на момиче.
Все едно имаше две семейства.
Когато се запознах с всичките наведнъж, щях да откача.
Поли и братята му имаха купища синове и племенници.
Почти всичките се казваха Питър или Пол.
Беше невероятно.
Запознай се с племенника ми Поли младши. А това е Пийти.
На сватбата сигурно имаше две дузини Питър и Пол.
Това е Мари.
Отгоре на всичкото бяха женени за момичета на име Мари.
Прилича на италианка. - Тя е италианка, така е.
И всичките им дъщери се казваха Мари.
А това е Пийт. Не, искам да кажа Поли. Сам започнах да ги бъркам.
Докато се запозная с всички, вече бях пияна.
Поли, нямаше нужда.
Добре дошла в семейството.
Вечеря в неделя?
Много красиво. Чак ми се доплака.
Ето нещичко като за начало.
Чантата. Чантата. - Какво? Коя чанта?
Чантата с пликовете с всичките пари.
Не се притеснявай. Тук никой няма да я открадне.
Не се ли обади?
Той е с приятелите си. - Що за човек е, че не се обажда?
Той е голям мъж. Няма нужда да се обажда през пет минути.
Ако беше голям мъж, защо не ви купи апартамент?
Не започвай. Мамо, ти настоя да живеем тук.
Живеете тук от месец и нещо и понякога изобщо не се прибира.
Що за хора са това?
Какво искаш да направя? - Какво можеш да направиш?
Не е евреин. Знаеше ли как живеят тези хора?
Знаеше ли ги какви са?
Баща ти никога не е излизал по цяла нощ, без да се обади.
По цяла нощ? Татко изобщо не е излизал! Не се бъркай.
Не знаеш как се чувствам!
Как се чувстваш? Не знаеш къде е, нито пък с кого е.
Той е с приятелите си! Татко!
Остави го. Достатъчно преживя.
От месец и половина не може да се храни като хората.
Къде беше? Защо не се обади?
Умряхме от притеснение. Женените мъже не правят така.
Нормалните хора не се държат така!
Какво ти става?
Не си нормален. Тя е права. Какво ти е?
Що за човек си? Какво ти става?
Що за хора са те?
Не бяхме омъжени за хора с работно време.
Но за пръв път разбрах колко са различни,
когато у Мики се събираха жените.
Откъде си, Карън? - От Лорънс.
На Лонг Айлънд. Там е хубаво. Аз съм от Маями. Ходила ли си там?
Не е лошо, но все едно си умрял и си се събудил в еврейския рай.
Анджи, стига си се скубала.
Как искам да го зашлевя.
Червенокосия, дето прилича на селянин?
Не си сваля ръцете от мен.
Казвам му: "Разкарай си ръцете, да не ги отрежа.
Не се шегува.
Не знаете какъв късмет има. Само да кажа на Вини...
Как ще му кажеш? Вини ще го убие.
Ако не аз, Вини ще убие нещастното копеле и ще лежи до живот.
Мислиш си само, че имаш проблеми. Ами синът на Джини?
Играли евтин покер. Скарали се. Вади пистолета.
Той гръмва. Няколко момчета убити. Когато бабата чува
и разбира, че е в затвора, получава инфаркт и умира на място.
Сега и мъжът, и синът на Джини са в затвора, а майка й е в моргата.
Джини пие. - Може би е разстроена.
Стига бе. Просто пие.
Стане ли нещо, ги изкарваш светци.
Бяха с лоша кожа и слагаха твърде много грим. Не изглеждаха много добре.
Изглеждаха състарени. А дрехите им бяха
евтини и безвкусни.
Костюми с панталони и евтин трикотаж.
Цял живот не съблече нощницата.
И тя не е стока, повярвай ми.
Разказваха за лошите си деца,
как ги бият с дръжки на метли и колани.
И че на децата не им пукало.
Когато Хенри ме взе, бях замаяна.
Не знам дали ще мога да живея така.
Да пази Господ, но какво ще стане, ако влезеш в затвора?
Карън.
Мики каза, че съпругът на Джини...
Знаеш ли защо мъжът на Джини е в пандиза?
Заради Джини. Искаше да се отърве от нея.
Нека ти обясня нещо. Никой не влиза в затвора, освен ако не иска.
Освен ако не се оставят да ги хванат.
Не си опичат работата.
Аз знам какво правя. Всичко ми е организирано.
Знаеш ли кои отиват в затвора? Негрите обирджии. Знаеш ли защо?
Защото заспиват в откраднатите автомобили, Карън.
Стига, не се тревожи толкова, скъпа. Ела тук.
След известно време всичко започна да изглежда нормално.
Не престъпно.
Все едно Хенри имаше бизнес,
с приятелите му се блъскаха да изкарат пари, докато другите
само седяха и чакаха помощи.
Съпрузите ни не бяха мозъчни хирурзи, бяха работници.
А можеха да изкарат допълнително само ако му намерят леснината.
Къде е касата, влечуго?
Не мърдай! Не мърдай.
Ще се видим в ресторанта. - Ще се возя отпред.
Видя ли как всичко си даде?
Сега в бърлогата да поделим плячката.
Всички си бяхме много близки.
Никога нямаше външни. Никога.
От това, че бяхме все заедно, положението изглеждаше нормално.
Добър ден, г-жо Хил. Полиция.
Аз съм детектив Дийси. Това е детектив Силвестри. Имаме заповед за обиск.
Прочете и подпишете.
Има ли значение къде? - Не.
Ще се позабавим, трябва всичко да претърсим.
Искате ли кафе? - Не, благодаря.
Внимавайте. - Просто ще си свършим работата.
Постоянно ни попритискаха.
Искаха да говорят с Хенри за едно или друго.
Караха ме да подписвам призовки или заповеди за обиск.
Но основно си просеха пари.
Няколко долара, за да мълчат, независимо какво откриеха.
Винаги им предлагах кафе. Някои жени като Мики Конуей
ги ругаеха и плюеха на пода.
Плюеше по собствения си под. Не го разбирах.
Беше по-добре да си любезен и да се обадиш на адвоката.
Винаги правехме всичко заедно и все с едни и същи хора.
Рождени дни, кръщенета. Ходехме на гости само помежду си.
Жените играеха карти.
Когато се родиха децата, Мики и Джими бяха първи в болницата.
Когато отивахме на почивка на Островите или във Вегас,
ходехме заедно.
Никакви външни хора. Възприех го за нормално.
Даже започнах да се гордея, че имам съпруг,
готов да рискува само за да ни набави още удобства.
Но уговорих мама да гледа децата утре вечер.
Не става, Карън. - Защо?
Не мога. Имам работа.
Но утре е единствената й свободна вечер.
Много те моля. - Не мога. Какво искаш да направя?
Трябва да тръгвам. - Чакай малко.
Исках да отида на пазар. Може ли малко пари?
Колко ти трябват?
Колко? - Толкова.
Толкова. Целуни ме.
Довиждане.
Хубаво.
11 юни 1970 т. - Куинс, Ню Йорк
Добре дошъл, Батс.
Здравей, как си?
Сядай. Пийни нещо. Почерпи всички.
Почерпи всички ирландски негодници с по едно.
Тук има само един ирландец.
Празнуваме, приятели.
Добър ти ден. - Хубаво е да се прибереш.
Това е приятелят ми Джими.
Хенри. Заведението е негово. Това е Лиса.
Томи. Колко си изтупан.
Пораснал, забавляваш се. Виж ти.
Забравих, че правиш празненство за тази мутра.
Ела тук.
Отивам да го поздравя. Били, как си?
Ела тук. Не съм те виждал от шест години.
Мили боже. Изглеждаш страхотно.
Внимавай с костюма.
Малко копеле. Откога само те познавам.
Не ми се надувай. - Ти не ме ядосвай.
Ако исках да те дразня, щях да кажа: "Донеси ваксаджийското сандъче."
Беше страшен хлапак.
Наричаха го: "Томи Плюнката."
Обувките ти светваха като шибано огледало. Извинете за езика.
Беше страхотен. Най-добрият. Хубави пари правеше.
Оставих ваксата, Били.
Какво? - Казах край на ваксата.
Дълго време те нямаше. Не са ти казали.
Вече не лъскам обувки.
Спокойно. Какво ти става? Само те занасям, нищо повече.
Пошегувах се.
Понякога не звучи така. Тук има много хора.
Пошегувах се. Нали празнуваме.
Отдавна не сме се виждали, а започваш да се заяждаш.
Съжалявам, не исках да те обидя.
И аз съжалявам. Няма нищо.
Сега си отиди и донеси ваксаджийското сандъче.
Нещастно говедо!
Тъпо копеле!
Стига, стига!
Издигна се, защото си плати! Лицемерен дъртак!
Ти си купи ранга!
Не се ядосвай. - Копеле!
Дръжте копелето! Дръжте го там.
Хайде де, за много силен ли се имаш?
Томи вкара малко повече. Не искаше да се държи неуважително.
Не искал да се държи неуважително? Да не си луд?
Научи го на добри обноски. Както си е редно.
Разбираш ли какво ти казвам? - Всичко е наред.
Тук се прегръщаме и целуваме, а той се държи като пълен идиот.
И ти го засегна малко. Малко го обиди.
Не е вярно. - Пообиди го.
Никого не съм обидил. Сипи пиене. - Добре.
Да пийнем. Заведението черпи.
Не, аз черпя.
Заведението черпи.
В пандиза им го начуквах на такива. В задника.
Да ми съсипе празненството.
Шест години те нямаше. Нещата се промениха.
Излежах си присъдата, Джими.
Прибрах се и си искам своето. Имам да храня гладни гърла.
Ще си го получиш. - Разбираш ли?
Заключи вратата!
Ще го застрелям в голямата, проклета уста!
Ще го застрелям.
Тъпакът ми надраска обувките.
Всичките му хора ще започнат да го търсят.
Лоша работа. Какво да го правим? Не можем да го изхвърлим на улицата.
Знам едно място на север. Никога няма да го открият. Още покривки.
Не искам да изцапам пода ти с кръв.
Отвори багажника.
Ще вземем лопата от къщата на майка ми.
Тук някъде има лопата. Тихо, не искам да я събудя.
Виж ти кой бил тук.
Какво си направил? Какво е станало?
Бутнах нещо на пътя. Джими ще ти каже.
Какво е станало с него?
Отдавна не съм те виждала. Какво е станало с него?
И теб също. Как си?
Защо още не спиш?
Той влезе. Ти влезе. Така се радвам да го видя.
Влизайте. Настанявайте се. Ще ви сложа нещо да хапнете.
Лягай си. Ние тръгваме. - Не мога. Не и когато си е вкъщи.
Откога не съм го виждала. Искам да го видя.
Влизайте.
Това е като олово.
Кажи ми къде беше. Не съм те виждала.
Не се обаждаш. Къде беше?
Работя през нощта. - И?
Тази вечер стояхме до късно.
Разходихме се извън града и сгазихме сърна.
От нея е тази кръв. Джими ти каза.
Това ме подсеща, че ми трябва нож. Може ли да взема този?
Добре. - За малко.
Бедното същество.
Ударихме сърна и лапата й... Как се казва?
Лапа.
Копито. - Заклещи се в решетката.
Трябва да го извадя.
Грехота е да го оставим там.
Ще ти върна ножа.
Много е вкусно. - Благодаря.
Защо не си намериш добро момиче?
Намирам си, почти всяка нощ.
Намери си момиче, вземете се.
Правя го, всяка нощ. После съм свободен. Обичам те, искам да съм с теб.
Задоми се.
Как е приятелят ти Хенри?
Какво има? Много си мълчалив.
Говори. Защо мълчиш?
Не ядеш, не говориш.
Просто слушам. - Има ли нещо?
Когато бяхме малки, често си ходехме на гости.
Имаше един мъж. Вечно мълчеше. Седеше си цяла вечер, дума не обелваше.
Питат го: "Какво има? Нищо не казваш."
Отвръща: "Какво да кажа, че жена ми ми изневерява ли?"
А тя казва: "Млъкни! Само приказваш."
Но на италиански звучи по-хубаво.
Корнуто контенто. - Точно така.
Какво значи? - Че е доволен да е рогоносец.
Не му пука кой знае.
Томи каза ли ви за картината ми? - Не.
Вижте я.
Чудесна е.
Харесва ми. Едното куче насам, другото - натам.
Едното е обърнато на изток, другото - на запад. И?
Той казва: "Какво искате от мен?" Има хубава бяла коса.
Красива е. Кучето е като него.
Прилича на един наш познат.
Без брадата. Същият.
Същият.
Какво беше това?
Повечето приемаха убийствата.
Убийството беше единственият начин на действие.
Кривнеш ли встрани, очистваха те. Всички знаеха правилата.
Понякога дори и да не кривнеш, пак те пречукваха.
Убийствата станаха навик. Хората се скарваха за едното нищо.
Преди да се усетиш, единият беше мъртъв.
Непрекъснато се стреляха един друг.
Стана нещо нормално да се застрелват хора. Нещо обичайно.
С Били Батс имахме голям проблем.
Положението беше деликатно. Томи уби официален бос.
Батс беше от бандата на Гамбино и се смяташе за недосегаем.
За да очистиш бос, трябваха солидни основания.
Свикваше се среща, на която трябваше да получиш одобрение,
иначе теб можеха да очистят.
Събота вечер беше за съпругите,
но петък беше за приятелките в Копакабана.
Миналата седмица гледахме Сами Дейвис младши.
Трябва да видиш представлението. Голям изпълнител.
Имитира хора. Като истински са.
Невероятно е. Разбираш как едно бяло момиче може да си падне по него.
Какво?
Не аз. Но други момичета. Като онази шведка.
Значи одобряваш тези неща.
Спокойно.
Нямам желание да целуна Нат Кинг Коул.
Нямам предвид себе си.
Но има излъчване.
Излъчване?
Има талант. Разбирам какво искаш да кажеш.
Но внимавай какво говориш. Хората могат да си помислят нещо.
Само казах, че е талантлив, ти си невъзможен.
Стига толкова, разбирам какво искаш да кажеш.
Талантлив е. Да го оставим така.
Не? Дори и чичо Поли?
Разбра ли нещо за онази работа?
Бруклинската история ли? - Не, за онзи тип.
Онзи от квартала на Кристи ли? - Не.
Онзи, дето изчезна, дето са го направили на кайма.
Сещаш ли се за кого говоря? - Да.
Казва се Батс. Хората му побъркаха всички да го търсят.
Никой не знае какво е станало с него.
Онази вечер дойде в заведението, след което изчезна. Това е.
Добре. Дръж си очите на четири. Много ме притискат.
Ясно? - Да.
Добре, хайде на масата.
Искам си парите.
Дължи ми ги.
Помниш ли онази история, която приключихме на север?
Поли отвори дума. - Трябва да го пренесем.
Продали са имота, ще строят апартаменти.
Минаха шест месеца. - Трябва веднага да го разкараме.
Хенри, побързай. Майка ми ни прави печени чушки и наденици.
Ето една ръка. - Много смешно.
Ето бутче.
Ето крилце.
Какво предпочиташ - бутче или крилце? Или си по сърцата и белите дробове?
Ужасно.
Какво е станало с колата?
Блъснах скункс.
Върви с майка ти.
Отвратително, Хенри.
Настаних Джанис в апартамент, като завиеш след Суит.
Така можех да преспивам там два пъти седмично.
Новата ми антикварна лампа.
Карън беше вкъщи с децата. Никога не задаваше въпроси.
Мебелите са на Морис Валенсия.
Прилича на Рома.
Чиста коприна. От Сиам.
Елате да видите спалнята.
Томи, ще го вземеш ли? - Тази вечер ще изям скапаното куче.
Харесва ли ти кристалното кълбо?
Тук прекарваме по-голямата част от времето си.
Цветята са хубави.
Френски.
С Джанис толкова се забавлявахме, че занемари работата си.
Трябваше леко да вразумя шефа й.
Джанис може да прави каквото иска. Ясно?
Пробвай само да бягаш. Затвори още веднъж, и ще се разправяш с мен.
Хайде, остави я.
Ти си животно.
Паяк, като идваш насам, донеси ми уиски и вода.
Яли ли сте? - Умирам от глад.
Ще играя така. - Ще играеш така?
Да не заеквам? Играя така.
Какво съм аз? Призрак ли?
Къде ми е пиенето? Помолих те да ми донесеш.
Искаше пиене? - Помолих те за едно.
Мислех, че каза: "Добре съм, Паяк."
Да не ме имаш за невидим?
Не, чух, че някой каза: "Паяк, Паяк."
Мислех, че е Хенри. - Ти си мънкащо и заекващо копеленце.
Мислех, че каза: "Всичко е наред, Паяк."
Ти не си наред.
Не, мислех, че каза, че си наред.
Аз съм наред! Ти не си, копеле.
Цяла вечер ме разиграваш, кучи сине!
Сега пък искал да пие? Ще ти донеса.
Донеси ми пиячката! Действай, копеленце.
Движиш се като Степин Фечит.
А за другите тичаш.
Тичай заради мен, тъпако! Танцувай, изтанцувай с чашата дотук!
Как беше онзи филм с Богарт?
Където играеше каубой. - Момчето от Оклахома.
Шейн? - Момчето от Оклахома, това съм аз!
Глупаво влечуго. Танцувай!
Келеш такъв!
Събери фургоните.
Сега вече се раздвижи.
Хенри, какво стана? - Простреля го в стъпалото, Томи.
Нищо му няма. Прострелян бил в крака. Какво от това? Голяма работа.
Дай кърпа. - Чудна игра стана.
Заведете копелето при Бен Кейси. Да пълзи както пълзи за напитките.
Заведете го при лекаря надолу по улицата.
Костите са раздробени.
Сега не ме разстройвайте.
Да не направиш от нищо нещо, Паяк, копеле такова.
Искаш да ме гризе съвестта.
Беше случайно.
Ама че актьор. - Имам добра ръка.
Влизаш ли? - Да, влизам.
$ 800. - $ 800?
Две седмици не си се прибирал.
Карън, порасни! Престани! Все пак ще изляза!
Не и без ключовете за автомобила.
Луда ли си? Какво ти е?
Да, луда съм. Става нещо.
Престани. Край! Стига. - Не!
Казвам ти, само да ти погледна лицето и знам, че лъжеш!
Махай се! Махай се! - Млъкни.
Махни се от живота ми!
Ти си откачила, Карън. Само си въобразяваш.
Ти си долно копеле! - Имаш проблем.
Давай, върви при готовите ти уличници. Само за това те бива!
Махни се от живота ми! Не мога да те понасям!
Паяк, какво си се разбързал?
Заповядай. - Благодаря, Паяк.
Паяк, тъпата превръзка на крака ти е по-голяма от тъпата ти глава.
Още малко и ще тръгне с патерици.
Въпреки това можеш ли да танцуваш?
Покажи няколко стъпки, Паяк. Ти, тъп лъжец.
Кажи си го. Просиш си съчувствие ли?
Начукай си го, Томи.
Май не чух добре. Не вярвам на ушите си.
Паяк, заповядай. Това е за теб. Браво.
Започнах да уважавам това момче. Куражлия е.
Браво на теб. Не падаш пред никого.
Онзи му прострелва крака, той му казва да си го начука.
Нима ще търпиш този негодник?
Какво става? Накъде върви светът?
Ето накъде върви светът. Какво ще кажеш?
Какво ще кажеш, а? - Какво ти става, по дяволите?
Малоумен ли си?
Томи, поднасям те. Да не си психопат?
Откъде да знам, че се шегуваш? Дразниш ли ме?
Аз те поднасям, ти застреля човека.
Мъртъв е.
Добър изстрел. Бива ме. Добър изстрел.
От никакво разстояние.
Проблем ли имаш с това, Антъни?
Не.
Нещастен доносник. Цялото му семейство са такива. И той щеше да стане такъв.
Тъпо копеле! Не мога да повярвам.
Сега ти ще изкопаеш дупката. Нямам негасена вар.
Ще изкопая дупката. Не ми пука. Да не е първата, която копая?
Ще изкопая дупката. Къде са лопатите?
Да. - Здравейте.
Аз съм Карън Хил. Искам да говоря с теб.
Не ми затваряй!
Искам да говоря с теб!
Да оставиш мъжа ми, чу ли?
Отвори вратата!
Отговори!
Ще кажа на всеки, който влезе тук,
че Роси от 2R е една уличница!
Портиерът ли е?
Да, искам да ви съобщя, господине, че в 2R живее
уличница!
Роси, Джанис Роси. Чуваш ли ме?
Той е мой съпруг!
Намери си твой мъж!
Събуди се, Хенри.
Какво правиш?
Карън, да не си луда? - Луда съм.
Достатъчно луда, за да убия и двама ви.
Карън, успокой се.
Хайде. - Обичаш ли я?
Обичаш ли я?
- Карън,
обичам теб. Знаеш, че те обичам.
Не е вярно.
Не ме обичаш.
Моля те, внимавай. Недей.
Въпреки това не можех нищо да му направя. Как да го нараня?
Дори нямах смелост да го напусна.
Истината беше,
че колкото и зле да се чувствах,
той все още много ме привличаше.
Защо да го оставя на друга?
Защо тя да спечели?
Остави го.
Знаеш, че те обичам, нали?
Само теб искам, Карън.
Моля те, остави пистолета.
Хайде, скъпа.
Побърка ли се, Карън?
Достатъчно ми е дето се пазя някой да не ме пречука отвън.
И за това ли да се прибирам?
Би трябвало да те убия!
Как се чувстваш?
Как се чувстваш, Карън?
Съжалявам!
Здравей, Джими. Как си?
Изглеждаш добре. - Благодаря. Радвам се да те видя.
Здравей, Поли! - Здравей, скъпа. Как си?
Добре.
Ще отидеш ли да купиш цигари? - Разбира се.
Да ви предложа нещо? - За мен нищо.
Нещо за пиене? Бира? - Не.
Китайска храна? - Не, ела, седни.
Карън идва вкъщи.
Много е разстроена.
Това не е хубаво. Трябва да оправиш тази работа.
Да се поукротим. Не знаем какво ще направи тя.
Изпада в истерия. Става необуздана.
Подивяла е. А ти трябва да се успокоиш. Деца имаш.
Не казвам на секундата да се върнеш при нея, но трябва да се върнеш.
Няма друг начин. Трябва да запазиш приличие.
Двете се събират всеки ден, съчувстват си.
Не мога вече.
Не става, Хенри.
Никой не казва, че не можеш да правиш каквото си искаш.
Всички го знаем. Това е положението.
Знаем как е. Но трябва да постъпиш както е редно.
Трябва да се върнеш при семейството си, ясно?
Трябва да се прибереш. Погледни ме.
Трябва да се прибереш. Оправи работите.
Ясно? - Да.
Аз ще поговоря с Карън.
Ще я успокоя. Знам много добре какво да й кажа.
Ще й кажа, че ще се върнеш при нея
и всичко ще стане така, както когато се оженихте,
любовта ви, всичко ще е прекрасно.
Знам какво да й кажа, особено на нея.
Джими и Томи трябва да ходят до Тампа през уикенда,
за да ми свършат една работа.
Иди ти с Джими.
Идваш с мен, ще сме заедно.
Прекарай си добре. Почини си. Отпусни се.
Събери слънце. Почини два дена.
Ще се забавляваме. - Приятно прекарване.
А когато си дойдеш, се връщаш при Карън.
Няма друг начин.
Няма да получиш развод. Ние не сме животни.
Какъв развод? Тя никога няма да се разведе с него.
Ще го убие, но няма да се разведе.
Ще ни платиш ли?
Тампа, Флорида, два дена по-късно
Ще платиш ли? - Давай ни парите!
Не мога, кълна се.
Да вървим.
ГРАДСКИ ЗООПАРК
Ще го хвърлим на лъвовете. - Не!
Какви лъвове? Няма и да припаря до лъвовете, Джими!
Да го хвърлим през рова. - Добре.
Ще намеря парите!
Тук явно имат обичай да се хвърлят един друг на лъвовете,
защото този тип веднага даде парите.
Кълна се, че ще дам парите.
Останалото време прекарахме на конните надбягвания.
Да. Не се шегуват.
Не можах да повярвам какво стана после.
Когато се прибрахме, вестниците гръмнаха с нас.
Отначало дори не разбрах защо са взели нас на мушката.
После открих, че онзи тип, когото оправихме,
имал сестра - машинописка във ФБР.
Кой можеше да повярва? Ама че късмет.
Тя издаде всички... Джими, мен, дори брат си.
Съдебните заседатели обсъждаха присъдата 6 часа.
На мен и Джими съдията даде по 10 години, все едно раздава бонбонки.
...десет години във федерален затвор.
Сега ще ви предадат на главния прокурор.
Наздравица, приятели.
Приятно пътуване, весело изкарване, бързо излизане.
Приятно пътуване.
Ние ще пазим домашния фронт.
Много поздрави на педалите-надзиратели.
Да, да им го начукаш при всяка възможност.
Ще ти се обадя, когато успея.
Сега ме закарай в затвора.
В затвора вечерята винаги беше голяма работа.
Първо ядяхме спагети, след което месо или риба.
Поли подготвяше продуктите. Лежеше година за обида на съда
и имаше чудесна система за рязане на чесън.
Използваше бръснач и го режеше толкова тънко,
че чесънът се разтапяше в тигана със съвсем малко мазнина.
Отлична система.
Вини отговаряше за доматения сос.
Усещаш ли как ухае?
В кюфтетата има три вида месо:
телешко, говеждо и свинско.
Добре, но сложи и свинското.
То дава аромата.
Според мен слагаше твърде много лук, но въпреки това сосът беше добър.
Вини, не слагай много лук в соса.
Не съм сложил много лук, Пол.
Само три малки глави.
Три глави? Колко кутии с домати сложи?
Две големи. - Няма нужда от три глави лук.
Джони Дио приготвяше месото.
Нямахме скара, затова правеше всичко в тигани.
Усмърдяваше помещението,
на надзирателите им призляваше, но правеше страшни пържоли.
Как я искаш? - Средно изпечена.
Средно изпечена. Аристократ.
Човек си представя затвора
като в старите филми с редици затворници зад решетки.
За мафиотите не беше така.
Изобщо не беше лошо, освен че Джими ми липсваше,
той лежеше в Атланта.
Дай ми две пържоли, както си там.
Всички други си бяха на сериозно в затвора, накуп, като прасета.
Но ние бяхме отделно. Затворът беше наш.
Пребихме копелетата. Нямаше да ги познаеш.
Браво, заслужаваха си го.
Дори и неподкупните надзиратели си траеха за другите.
...се уважаваха. Хората се обичаха.
Не се заключваха.
Съжалявам, че се забавих.
Кльощавият надзирател стана голям досадник.
Ще трябва да направим нещо. - Оправих го.
Какво донесе?
Хляб. - Добре.
Пресен. - Вини, нося ти чушки и лук.
Салам, шунка, много сирене.
Друго какво?
Скоч. - Браво.
Червено вино. - Добре.
Вече можем да ядем. - И малко бяло.
Дай ми и бялото. Прекрасно.
Добре, момчета, да ядем. Хайде, готово е, Вини.
Още хляб.
Утре сме на сандвичи. Трябва да минеш на диета, Вини.
Не говориш сериозно. - Слушай ме.
Какво правиш?
Аз ще взема това.
Е, ще се видим по-късно. - Добре.
На разходка в парка ли отиваш?
До другата седмица. Благодаря. - Добре.
Има ли още? - Не, това е. Приятна събота и неделя.
Благодаря. - И на теб, Хенри.
Г-жо Хил, елате тук.
Хайде.
Момичета, стойте тук.
Хванете се за ръце. - Идете отпред.
Да вървим. - Как сте?
Добре, вие как сте? - Много добре, благодаря.
Какви ги приказваш? - Видях името й в книгата.
Боже. - Искаш тя ли да те посещава?
Нека тя плаче по цели нощи и да пише писма за помилване.
Какво правя тук? Къде съм? В затвора съм.
Не мога да спра хората да идват да ме виждат.
Добре, нека тя ти внася стоката всяка седмица.
Нека тя да се оправя с копелетата! - Виж какво направи! Престани!
Съжалявам.
Тя да ти внася този боклук.
Престани, Карън.
Тя да го прави! - Престани!
Никой не ми помага. Съвсем сама съм.
Бел и Мори останаха без пари.
Поисках от приятеля ти Римо парите, които ти дължи.
Знаеш ли какво ми каза?
Да отида с децата в полицията и да заживея на социални помощи.
Всичко ще се оправи.
Дори Поли, не съм го видяла, откакто излезе. Никого не виждам.
Сега сме само двамата. Така е, като го няма човек.
Казах ти, че сме сами. Остави другите. Остави Поли.
Докато е пуснат условно, не иска с никого да се замесва.
Не мога вече. - Можеш. Чуй ме сега.
Искам само да продължаваш да ми носиш стоката.
Имам човек от Питсбърг, който ми помага да я пласирам.
След един месец ще се оправим.
Никой не ни трябва. - Страх ме е.
Страх ме е, че ако Поли разбере...
Не се тревожи за него.
Той не ни помага. Той ли слага храната на масата?
Трябва сами да си помогнем.
И трябва да сме много предпазливи, докато го правим.
Повече не искам да чувам за нея.
Никога.
Четири години по-късно
Татко!
Беше ни мъчно за теб. - Ще останеш ли?
Видя ли картините ни? Моята е с къщата и дъгата.
Аз нарисувах слънцето.
След две седмици е концертът ми с хора. Ще дойдеш ли?
Харесва ли ти къщата?
Карън, събирай багажа. Изнасяме се.
С какво?
Това не го мисли. Започвай да търсиш нова къща.
Утре сутрин трябва да отида в Питсбърг. Онези там ми дължат $ 15 000.
Ще се оправим. Всичко съм уредил.
Питсбърг? Утре имаш среща с надзорника ти.
Не го мисли. Всичко ще се оправи.
Кой иска да отиде у чичо Поли? - Аз!
Какво искаш?
Миличка, остави мама да хапне.
Изглеждаш добре. Хранеше ли се както трябва?
Не искам повече този боклук.
Какъв боклук?
Не се замесвай с дрога. - Виж, Поли...
Не говоря за това какво си правил вътре. Налагало се е.
Говоря за сега. Отсега нататък. Тук и сега.
Че защо да се забърквам? - Не ме прави на глупак.
Просто не се занимавай с това.
Искам да поговорим за Джими. Трябва да го следиш.
Добре печели, но е див, поема много рискове.
Познавам Джими. Мислиш, че ще рискувам като него?
Томи е добро момче, но е откачен.
Той е каубой. Все иска да се доказва.
С такива трябва да внимаваш.
Знам ги какви са. Използвам ги само за определени неща.
Няма да се съсипя като Грибс, разбра ли?
Грибс е на 70. Ще си умре в затвора. Не ми трябва това.
Затова предупреждавам всички. Дори и сина ми, всички.
На Грибс му лепнаха 20 години само защото поздравил
един нещастник, продаващ дрога зад гърба му.
Не ми трябва това. Няма и с мен да стане така, ясно?
Излезе по-рано, защото ти намерих работа.
Не искам проблеми, ясно?
Ако видиш някой да се занимава с това, да ми кажеш, разбра ли?
Отнася се до всички.
Добре. - Ясно?
Да. Разбира се.
Цяла седмица се пазех, докато разтоваря стоката от Питсбърг.
Но когато успях, беше голям удар.
Започнах да смесвам стоката в жилището на Санди.
И макар че Санди смъркаше повече, отколкото смесваше,
ми ставаше ясно, че бизнесът е повече от добър.
Втората седмица изкарах $ 12 000.
Направих първата вноска по къщата и всичко започна да се нарежда.
Само от време на време трябваше да казвам на Санди, че я обичам.
Но беше идеално, казвам ви.
Докато стоката идваше от Питсбърг,
знаех, че Поли никога няма да разбере.
За две седмици бизнесът така се разрасна, че ми трябваше помощ.
Така включих Джими и Томи.
Невероятно.
Г-н Конуей.
Носите ли фишовете от заплатата? - Да.
ОТДЕЛ ЗА УСЛОВНО ОСВОБОДЕНИ
Четири и половина месеца мръсотия.
Невероятно. - Мое дело е.
Харесва ли ти?
А това го направиха по поръчка. Сядай, Бел.
В другите дори не можеше да се седи.
Готови ли сте?
Гледайте стената с камъните.
Електротехниците специално го направиха. Хайде.
Добре.
Това е внос. Дойде на две части. Те са изумителни, нали?
Хубаво, нали?
Хенри, ела тук. Говори ли с Джими?
Говорих и той проверява въпроса.
Пред това обирът на Ер Франс бледнее.
Хайде. - Нали ще го направи?
Казах ти. Ще провери всичко.
Действа по въпроса. Ще видим. Нищо не обещавам.
Знам. Но разбираш ли? Става въпрос за милиони.
От две години съм се посветил на този удар.
Дължи ми $ 20 000. Това е шанс един път. Мога да се пенсионирам.
Край на седмичните сметки. Край на глупостите. Осъществена мечта.
Мори, хайде да пийнем.
Ето хората, които Джими събра за това, което се оказа
най-големият грабеж в американската история... обирът на Луфтханза.
Томи и Карбоне щяха да хванат външния пазач
и да го накарат да ни вкара през предния вход.
Френчи и Джо Буда трябваше да следят работниците.
Джони Говеждото трябваше да ги върже и пази от алармата.
Дори Стакс Едуардс участваше.
Обикновено висеше в бара и свиреше на китара. Всички го обичаха.
Трябваше да открадне камион за доставки,
след което да го пресова при наш приятел в Джърси.
Единствено Мори ни побъркваше.
Мори, пийни нещо и млъкни.
Само защото той го организира, реши, че може да врънка Джими
за аванс от парите, които щяхме да откраднем.
Не го правеше нарочно. Просто си беше такъв.
Организирах всички да работят за мен. Дори бившата ни бавачка Лоис Бърд.
Добре ли мина полетът?
Мразя Питсбърг. Откъде намери такива отрепки?
Стига, не са толкова лоши.
Но си заслужава, нали?
Същото бебе ли използва миналата седмица?
Не, онова беше на сестра ми. Това е на Дирдра.
Как се прозява.
Прилича на теб.
И стюардесата каза така.
Полекичка, Санди.
Стига де. Тук имаш предостатъчно.
А ти имаш цял ден. Недей всичко наведнъж. Кротко.
Трябва да тръгвам. - Къде отиваш?
Не започвай. Знаеш, че трябва да оправя стоката. Къде са ми ключовете?
Там.
Каква бъркотия. Като кочина е.
За какво ти купих миячната машина?
Мразя да мия чинии. Скапват ми маникюра.
Как можеш да мразиш? Трябва да си умна.
Виж целия този прах наоколо. Ще ни заточат до живот.
Разпусни. - Какво правиш?
Знаеш, че трябва... - Никъде не трябва да ходиш.
Да те чакат.
Никой не знае с точност колко пари са откраднати при дръзкия сутрешен обир
на товарния терминал на Луфтханза на летище Кенеди.
ФБР твърдят, че са 2 милиона, охраната на летището - 4 милиона...
Джими!
Кучите му синове!
...от местопрестъплението на летище Кенеди.
Голям обир. Може би е най-големият в историята на града.
Ела тук! Ела!
Вижте този гений! Гений!
Весела Коледа.
Здравей, коя е тя? - Жена ми.
Ела тук. Искам да ти покажа нещо, Джими.
Не е ли великолепна?
Купих я за жена ми. Двуместна. Страшен автомобил.
Какво ти казах? Вече приказвах за това, нали?
Не казах ли какво да се прави?
Не казах ли известно време да не се купува нищо?
Тъпата кола? - Сватбен подарък от майка ми е.
На нейно име е. Току-що се ожених.
Чудесна кола. - Извинявай за момент, скъпа.
Току-що се ожених. - Да не си се побъркал?
Защо се нервираш? - Ти тъпак ли си?
Дебнат ни милион ченгета. Всички ни следят.
А ти си купуваш кола. Нервирам ли се?
На името на майка ми е. Подарък за сватбата.
Не ме интересува. Тъп ли си?
Не чу ли какво казах? Да не се купува нищо.
Нищо. Нищо голямо. Какво ти става?
Защо се нервираш?
Защото заради теб всички ще ни опандизят. Тъп ли си или какво?
Какво ти става? - Извинявам се.
Съжалявам. - Какво ти става?
Съжалявам.
Съжалявам, Джими. На името на майка ми е.
Какво каза? На умник ли ми се правиш?
Съжалявам. Извинявам се. - Какво ти казах?
Какво ти казах? Да не се купува нищо, чу ли?
Нищо да не се купува!
Съжалявам, Джими.
На тоя дебел тъпак трябва табела да му поставят.
Не мога да повярвам. Да не си тъп, бе?
Ако обичаш.
Какво има? - Съблечи го.
Защо? Какво има? - Съблечи го!
Не казах ли да не се купува нищо голямо, за да не привличаме внимание?
За два дена единият купува кадилак, другият - норка за $ 20 000.
Върни го. - Ще го върна.
Не ме интересува какво ще правиш. Върни го откъдето си го взел.
Махай го оттук! - Добре. Да тръгваме, скъпа.
Млъквай и тръгвай.
Тук пиенето е по-добро от секс.
Отивам да се обадя на Стакс.
Много е ревнив. Само да погледна друг, ще ме убие.
Страхотно.
Кажи им да карат кротко. Да не се привлича внимание.
Навсякъде ви търсих.
Как си? Весела Коледа.
Слушай, парите ми трябват.
Спокойно, Мори. Коледа е. - Джими, парите ми трябват.
Спокоен съм. Парите ми трябват.
Направих нужното. Трябват ми парите. - Не и тази вечер, Мори.
Виж, свърших своето. Дължи ми ги. Всички си показват придобивките.
Явно са си получили парите. Аз си нося стария костюм.
Не тази вечер. - Те са ги взели. Трябва да говоря с него.
Дължи ми $ 500 000.
Най-голямата пачка, която е правил през живота си.
Мори, аз ще говоря с него. Иди да пийнеш нещо.
Ще говоря с него. - Отрови ми живота.
Морис, добре ли си, скъпи? - Не.
Коледа. Твоят дял. Малка хапка.
Успяхме!
Джими. - Да.
Да, кой е? - Аз.
Пийт? Момент.
Не прави като Франки и Джони. Не изглупявай с парите.
Постъпи както трябва, ясно? - Да.
Карън, Джуди, Рут, елате тук!
Купих най-скъпата елха, която имаше.
Какво ще кажеш, мамо? - Всичките ми харесват.
Харесва ми златната дреха.
Весела Коледа. - Благодаря.
Какво? - Весела Коледа.
И?
Честита Ханука.
Много смешно. - Иди да си купиш нещо хубаво.
Луфтханза трябваше да остане най-големият удар. Обирът на обирите.
$ 6 милиона в брой. Достатъчно за цял живот.
Ей, Стакс!
Отвори! Какво става? Какво правиш?
Какво ти става? Не е готов. Знаех си.
Не носиш ли кафе? - Да не съм доставки по домовете?
Франки ще направи кафе. Хайде, Франки, направи кафе.
Мислех, че си с някоя от твоите кучки.
Така беше. Къде е тя?
Тук все имаш я някоя от онези книги, я кучка.
Колко е часът?
11:30. Трябваше да сме там до 9:00. - Веднага се оправям.
Все закъсняваш. Ще закъснееш и за погребението си.
Какво зяпаш? Оставяй кафето. Да вървим.
Какво правиш? Не беше на сериозно.
Остави джезвето. Кафе ли ще взимаш?
Стакс не беше наред.
Вместо да се отърве от камиона, както беше по план, се надрусал,
отишъл при гаджето и като се събудил, ченгетата вече били открили камиона.
Телевизията само това гърмеше.
Дори съобщиха, че са намерили отпечатъци по волана.
Беше въпрос на време да стигнат до Стакс.
Трябва да говоря с теб.
Пийни нещо. - Пийни. Хайде.
Пийни. Какво правиш? Има повод. Пийни.
Трябва да говоря с теб.
Какво?
Какво е станало със Стакс? - Не го мисли.
Навсякъде гъмжи от федералните. - Е, и? Какво ще направят?
Пише го във вестниците. - Разтревожен е.
За какво се тревожиш?
Телевизията, вестниците. Всичко е изнесено.
За какво се притесняваш? - Твърде много се притесняваш.
Животът е прекрасен. Няма за какво да се грижиш.
Не си ли му казал? - Още не.
Какво? - Познай.
Ще го правят бос.
Поли ще те направи?
Томи.
Съвещавали се. Поли получил одобрението.
Можеш ли да повярваш? Малкото италианско копеле.
Ще става бос. Един ден ще работим за него. Ще стане бос.
Не мога да повярвам.
Много се радвам за теб. Страхотно. Честито.
Копелетата са ни в ръцете.
Джими, къде ли не те търсих. Може ли за момент?
Целият план беше мой. А сега да го духам.
Ако не бях аз, да са загазили. Мамка му! Искам си парите.
Искам си парите! Писна ми вече!
Този евтин крадец на цигари.
Да го духа! Искам си парите! - Добре. Иди му кажи.
Ще си държиш ли устата затворена?
Мори, ще си получиш парите.
Само престани да опяваш.
Разбра ли? Погледни ме. Чу ли? Погледни ме.
Всичко ще е наред.
Хенри.
Съкровище, половин ирландец, половин жабар? Ще пея с италиански акцент.
За пръв път разбирах, че Джими беше кълбо от нерви.
Мозъкът му работеше едновременно в осем различни посоки.
Дали Мори казва всичко на жена си?
Мори?
Тогава разбрах, че Джими ще очисти Мори.
Така стават нещата. Ето колко бързо може да бъде очистен някой.
Той е откаченяк. Навсякъде дрънка.
В рекламите се държи като идиот. Никой не слуша какви ги приказва.
На никого не му пука какво казва, толкова много говори.
Довечера гледай да го доведеш.
Ясно? - Добре.
Започва се така. Съжалявам. Бръкнах ли ти в окото?
Стига си ме дразнил.
Исках да спечеля време.
Имах време до 20:00-21:00 часа, да убедя Джими да не го убива.
Но засега Джими мислеше, че действам по плана.
Оскубах косата от тъпата му глава. Ухапах го. Той застина.
Бях побеснял. Исках да убия копелето.
Потеглих. Тръгвам да влизам в бара.
Не искам да се обърна. Джими ми прави така.
Не искам да се обърна.
Той си хваща главата, казва...
Викам му: "Нищо не казвай."
"Педал!"
Какво ще направиш? Какво? Мяткам му се.
Хванах го, блъскам му главата, блъскам му мутрата.
Скубя му косата.
Разбих го на кайма. На кайма.
Лежи в локва кръв. Аз дъх не мога да си поема.
Забрави за тази вечер. Забрави.
Товар ми падна от плещите.
Нещастното копеле.
Така и не разбра как за малко щеше да си замине.
Дори и да му бях казал, никога нямаше да ми повярва.
Джими, може ли да поговорим вече? - Ти си истински досадник.
Искаш да говорим ли? Добре, да говорим. Давай да приключваме.
През целия си живот не съм срещал напаст като теб.
Кой те обича повече от мен?
Всичко бих направил за теб. - Само не и да спреш да ме дразниш.
Да пийнем кафе. - Хайде да отидем в ресторанта.
Да отидем в ресторанта на булеварда.
Кой ресторант? - На Рокуей булевард. Денонощен е.
Имат ли глазирани сладки? - Всичко имат.
Ще купя сладки за Бел.
Чухте ли, че спечелихме в Бостън? Страхотно. Нунцио...
Мислех, че никога няма да млъкне.
Ужасен досадник.
Какво ще го правим? - Накълцай го и разкарай автомобила.
Обади ми се, като свършиш.
Франк, да го накълцаме. - Добре.
Какво правиш, откачено копеле?
Каза да го нарежа.
При Чарли, не тук! Как ще го направиш тук?
Хайде, какво правиш? Да се махаме.
По-добре да оставя той да кара.
Двигателят е студен.
Тръгвай веднага! Какво, да го загрея ли? Потегляй!
Кой е? - Бел. Отвори.
Аз съм Бел. Пусни ме.
Морис не се прибра. Изчезнал е. Знам, че нещо се е случило.
Успокой се.
Изчезнал е! Знам, че е станало нещо.
Вероятно се е напил и е заспал някъде.
За 27 години никога не е отсъствал цяла нощ, без да се обади.
Знам, че нещо се е случило. Знам, че и ти знаеш.
Нека се облека. Ще те закарам до вас, после ще го потърся.
Бях вкъщи! Стоях на телефона... - Играе карти.
Какво да кажа на Бел? - На кого му пука?
Кажи й, че е избягал с някоя уличница. Какво ти пука?
Гледай сега. - Не ги дразни.
Непрекъснато го правя. Късам им нервите.
Няма да им доставя удоволствие.
Хайде, педали. Да потегляме.
Цяла нощ няма да мигнат.
Довиждане.
Джими късаше всички връзки между себе си и обира,
но това не ме засягаше.
Дадох информацията на Джими, той ми даде пари за Коледа.
От този момент държах устата си затворена.
Познавах Джими. Парите бяха у него. Бяха си негови.
Бутна пари нагоре към Поли, но това беше.
Дразнеше го това да дава от парите на онези, които ги откраднаха.
Предпочиташе да ги очисти. Но какво ми пукаше?
Аз нищо не исках.
Джими правеше добри пари и от връзките ми в Питсбърг.
Но месеци след обира намираха трупове къде ли не.
Когато откриха Карбоне в камиона за месо,
беше замръзнал на кокал
и им трябваха два дена, за да го размразят за аутопсията.
Все едно, не бях виждал Джими толкова щастлив.
Беше като дете. От хората ми в Питсбърг идваха пари
и макар и не бързо, но историята с Луфтханза започна да затихва.
Това, което така радваше Джими тази сутрин,
беше, че този ден посвещаваха Томи.
Джими така се вълнуваше, все едно него го посвещаваха.
Поне четири пъти звъня у Томи.
Бяха си уговорили сигнал, за да знае кога свърши церемонията.
Мамо, къде си? - Тук.
Ти си вкъщи. - Вкъщи? Тръгвам.
Изглеждаш чудесно. - Изглеждам добре, нали?
Прекрасно изглеждаш. Пази се. Честито.
Обичам те. Моля те, не рисувай повече религиозни картини.
Бог да те пази. - Чао, мамо.
Помежду си се наричахме "добри момчета".
В разговор с някого казваш...
"Той ще ти хареса. Свестен е. Добро момче, един от нас. "
Нали разбирате?
Ние бяхме добрите момчета. Мафиоти.
С Джими никога нямаше да ни посветят, защото имахме ирландска кръв.
Нямаше значение, че майка ми е от Сицилия.
За да станеш член на мафията, трябваше да си изцяло италианец,
да проследят корените ти чак до Италия.
Това беше най-високата чест, която се оказваше.
Означаваше, че принадлежиш към семейство и банда.
Означаваше, че никой не можеше да те пипне.
Но означаваше и че можеш да си правиш всичко с друг,
стига и той да не е член.
Беше нещо като разрешително да обираш. Разрешително за всичко.
Откога си посветен?
Аз съм старо куче. От 30 години. - Трийсет години?
Колко спомени изникват. Пайкс Пийк е била буца пръст, нали?
За Джими посвещението на Томи
беше все едно ние всичките сме посветени.
Сега щяхме да имаме наш човек в клана.
Кой е? - Вини.
Вини. Какво стана? Нещата оправиха ли се?
Не, възникна проблем. Направихме всичко възможно.
Какво искаш да кажеш?
Много добре разбираш. Край с него, нищо не можахме да направим.
Това е. - Какво искаш да кажеш?
Край с него.
Това е.
Знаех си! Направо не мога да повярвам.
Какво е станало? - Очистили са го.
Мамка му.
Добре ли си?
Това беше отмъщението за Били Батс
и за още куп неща.
Това е.
Нищо не можехме да направим.
Батс беше бос, а Томи - не.
Трябваше да си траем и да се примирим.
Беше си италианска работа. Жабарски кодекс.
Даже застреляха Томи в главата,
та майка му трябваше да го погребе в запечатан ковчег.
Неделя, 11 май 1980 г. - 6:55 ч.
Цял ден щях да съм зает. Трябваше да оставя пистолети на Джими
заради едни заглушители, които имаше.
Трябваше да взема брат ми от болницата и да го откарам у дома.
Трябваше да взема нова стока от Питсбърг за Лоис,
която да я отнесе до мои клиенти близо до Атланта.
Веднага разбрах, че не ги иска и ще ме върже с парите.
Купих ги само защото ги поиска, а вече не ги искаше.
За какво са ми? Не пасват. Какво ти става?
Няма да ги платя.
Нищо не казах. Джими бе толкова бесен, че дори не се сбогува.
Спри наркотиците. От тях ти омеква мозъкът.
Чу ли ме? - Ще ги върна.
Хората ми от Питсбърг не отказваха оръжие.
Така и така щях да ги видя следобед, за да взема пратката,
бях почти сигурен, че ще си върна парите.
Боже.
Когато най-накрая стигнах в болницата, лекарят искаше да ме остави там.
Боже, какво ти се е случило?
За малко да катастрофирам на идване.
Казах му и че съм празнувал цяла нощ.
Добре съм. - Хайде. Ела тук.
Докторе, добре съм. - Дай да те видя.
Хайде.
Смили се над мен, даде ми 10 милиграма валиум
и ме изпрати вкъщи.
Планът беше да оставя брат ми вкъщи и да взема Карън.
Ето го. Виждаш ли онзи хеликоптер?
Точно пред нас. Струва ми се, че цяла сутрин ме следи.
Стига бе. Откачи ли? - Сериозно ти казвам.
Не знам какво става.
За трети път го виждам. В болницата го видях.
Трябваше да се отбия тук-там. Всеки път го виждам.
Обиколих града и цял ден го виждам.
Този ден аз щях да правя вечерята.
Трябваше да започна да задушавам говеждото и телешкото за соса.
Беше любимото на Майкъл. Приготвях спагети с месен сос,
възнамерявах да опека няколко чушки на огъня,
да сложа зелен фасул и зехтин. Имах чудесни котлети,
отрязани отлично,
които щях да изпържа за предястие.
Бях вкъщи около час.
Планът ми беше да вечеряме рано,
за да разтоварим с Карън оръжието, което Джими отказа,
да оправя пакетите за Лоис,
които да отнесе в Атланта по-късно тази вечер.
Все надничах през прозореца и видях, че хеликоптерът го няма.
Майкъл, наглеждай соса. Стойте тук с чичо ви Майкъл.
Помолих брат ми да гледа соса и с Карън излязохме.
Боже. Виждам го.
Виждам го. Точно там е. - По дяволите!
Това е. - Ето го.
Трябва да отидем у майка ти.
Видя ли, казах ти.
Странно.
Не е краят на света. - Отиваме у майка ти.
Влез и кажи на майка ти да не пипа нищо отвън. Нищо.
Не можехме ли да отидем при твоята майка? А идваш тук.
Да отидем на пазар.
Не съм откачен, цяла сутрин ме следи.
Сериозно говоря.
Добре, добре. Мисли, че ме гони параноята.
Да му закарам хеликоптер, ще видим тогава една параноя.
Хайде, да влизаме.
Да, няма го. - Нищо не чувам.
Да се върнем при майка ти.
Харесват ли ти? - Чудесно. Отлични са.
Не ти ли казах, че се вманиачаваш? Не му ли казах?
Да. Имам нужда от една доза.
Искаш да видиш хеликоптери ли? Хайде, ще ти ги покажа.
Нагледах се на хеликоптери за един ден, благодаря.
Трябваше да се прибера и да оправя пакета за Лоис.
Трябваше да ида и у Санди, за да сложа доза с хинин.
А Санди щеше да досажда.
Трябваше да довърша вечерята и да приготвя Лоис за полета.
Санди е. Какво става? - Досадница.
Кога ще дойдеш? - До един час.
Нали ще останеш довечера? - Не мога. Брат ми ми гостува.
Хайде, престани. Ще говорим после. Довиждане.
Ало? - Аз съм. Готова ли си?
Кажи на Майкъл да внимава да не загори сосът. Нека го бърка.
Хенри казва да не загори сосът. - Бъркам го.
Нали знаеш какво да правиш? - Да, да.
Не ми "да"-кай, Лоис. Важно е.
В никакъв случай не се обаждай от къщи.
Разбра ли? Обади се отвън. Говоря сериозно.
Сигурно ме мислиш за тъпа. Защо ми опяваш? Знам си работата.
Селянка такава, гледай да го направиш.
Понякога си ужасен.
Да го направиш! - Добре.
Невероятно. Всичките до една. Всички жени в живота ми.
Какво каза? - Нищо.
И какво направи, след като затвори?
След всичко, което й казах? След цялото й "да"-кане?
Вдига слушалката и се обажда от къщи.
Ако някой подслушва, ще разбере всичко.
Ще знае, че от къщи тръгва пратка,
даже ще знае часа и номера на полета, благодарение на нея.
Веднага щом се прибрах, започнах да готвя.
Имах няколко часа до полета на Лоис.
Казах на брат ми да гледа котлона.
Цял ден беше гледал хеликоптери и доматен сос.
Трябваше да отида у Санди, да смеся стоката и да се върна към соса.
Мислиш, че можеш да дойдеш, да ме изчукаш и да си тръгнеш?
Стига. - Другаде ти е по-интересно ли?
Не говори така. Стига.
Добре ли си? - Да, разбира се.
Вярваш ли ми?
Този последният ли е? - Да.
Долен лъжец. Мразя те!
Не храни кучето от масата,
и то от чинията. Престани.
Трябва. - Не трябва.
Трябва да отида до вкъщи.
Как така трябва да отидеш до вкъщи?
Цял ден разнасям това.
Трябва да го залепим за крака ти. Скоро тръгваме.
Трябва да се прибера да си взема шапката.
Зарежи я шапката. Занасяш ли ме?
Да се разкарвам до Рокауей, защото си искаш шапката?
Трябва ми. Тя ми е талисман. Не летя без нея.
Лоис, наясно ли си какво правим?
Не ме интересува. Искам си шапката. Няма да летя без нея.
Какво да направя, като настояваше да я закарам до тях за шапката?
Скрих пакета в кухнята и тръгнах да я карам.
Шапка?
Какво значи това?
Полиция! На място! Не мърдай, копеле,
или ще ти пръсна мозъка. Бавно изгаси двигателя.
За миг реших, че ще ме убият.
Но когато чух целия този шум, разбрах, че са ченгета.
Само ченгетата говорят така.
Не мърдай.
Ако бяха мафиоти, нямаше нищо да чуя.
Щях да съм мъртъв.
Майкъл, заключи вратата!
Развитията
Говори. Кога за последно си арестуван?
Копеле, на теб говоря.
Като не искаш да говориш, недей. Не ми пука.
Ще лежиш 25 години. Да видим тогава дали ще си добро момче.
През целия ден мислих, че тия с хеликоптера са
местни ченгета, които ме гонят заради Луфтханза. Били от наркоотдела.
Доведи ми адвоката.
Следили са ме месец. Подслушване на телефона, наблюдение и т.н.
Познаваш момчетата. Всички другарчета са тук.
Ако не искаш да говориш с мен, цяла нощ ще си патиш.
За всяко престъпление в щата Ню Йорк дават от 25 г. до доживотна.
Двайсет и пет години. Ще ти разкажа играта.
До бакалията ли сте били?
Кейк ли ще правим? Кейк ли смятате да правите?
Там има ли нещо хубаво?
Добро ли е?
Чао, копеле.
Ще се видим в Атика, задник.
Говорих с Джими. Предложи ми пари.
Само иска да знае какво става. Иска да говори с теб.
Зарежи Джими и парите му.
Трябва да се оправя с Поли, иначе край с мен.
Тогава по-добре си стой тук.
Тук ще ме убият също толкова лесно, колкото отвън, даже по-лесно.
Страхуват се да не ги издам.
Започнаха вече ме избягват. Тук съм мъртъв. Трябва да ме измъкнеш.
Карън успя да накара майка си да ипотекира къщата за гаранцията ми.
Имах чувството, че ще ме убият направо пред затвора.
Знаех, че Поли още ми е бесен, а той е луда глава.
Притеснявах се и за Джими.
Джими знаеше, че ако Поли разбере, че и той е участвал в моите наркотици,
Поли ще очисти Джими и преди мен.
Работата беше лоша.
Едва вкъщи се почувствах на сигурно място.
Планът ми беше да оцелея, докато продам дрогата,
неоткрита от ченгетата, и да изчезна, докато оправя работата.
По дяволите!
Къде е стоката, Карън? - Изхвърлих я в тоалетната.
Какво?
Какво да направя? Преобърнаха къщата.
Струваше $ 60 000! Парите ми трябват! Нямаме други!
Какво трябваше да направя? Имаха заповед за обиск!
Това бяха всичките ни пари! Разчитах на тях! Защо го направи?
Наложи се. Щяха да ги намерят!
Никога нямаше да ги намерят! - Щяха, кълна се!
Щяха да ги намерят!
Защо го направи?
Щяха да ги намерят. - Защо го направи, Карън?
Боже!
Наложи се. - Боже.
Поли, ужасно съжалявам.
Не знам какво друго да кажа. Знам, че се издъних.
Да, издъни се.
Но вече всичко е наред.
Можеш да ми вярваш. Чист съм. Кълна се в децата си.
Гледаше ме в очите и ме излъга.
Направи ме на глупак.
Все едно съм нищо за теб.
След онова, което ми каза, не можех да дойда при теб.
Срамувах се.
И сега се срамувам.
Няма при кого другиго да отида, Поли.
Само теб имам. И се нуждая от помощта ти. Наистина.
Дръж.
Сега трябва да ти обърна гръб.
$ 3200.
Само това ми даде. $ 3200 за цял живот служба.
Не стигаха даже за ковчег.
Трябва да изчезнем. - Не искам да бягам.
Не искам. Значи трябва да събера багажа и да зарежа всичко? Да се крия?
Не искам. Това ли искаш?
Ако останем, сме мъртви.
Разбра ли? Мъртви сме.
Те са прави.
Прекали с наркотиците. Станал си съвсем параноичен.
Как е? Скъсва ли се от нерви?
Добре е.
Изчистиха го.
Много добре. Радвам се да го чуя.
Знаеш ли какво са го питали?
Джими, не знам.
Притеснявам се за толкова неща. Нямам пари...
Момичетата вече са достатъчно големи да четат вестници.
Кажи му, че трябва да ми се обади.
Веднага щом говорите, да ми се обади. Важно е.
Не знае, че съм дошла при теб. Като побъркан е.
Вземи ги. Две хиляди са. - Благодаря, Джими.
Не се тревожи, всичко ще се оправи.
Имам много хубави рокли на Диор. Искаш ли да ти дам?
Избери си няколко.
За мама. - Твоя работа.
Не. Там са. В помещението на ъгъла.
Крадени са, затова ги сложих там.
Добре, скъпа, до скоро.
Благодаря, Джими. - Не се тревожи.
Ще видим. - Не забравяй, трябва да ми се обади.
Тук ли са? - По-натам.
Там, на ъгъла.
Там.
Не, по-натам.
Не, Джими. Бързам!
Оставила съм децата на мама. Трябва да се прибирам!
Ще дойда друг път!
Карън!
Какво стана?
Нищо.
Какво стана? - Изплаших се.
Взе ли ключовете?
Какво стана, Карън? - Просто се изплаших. Няма нищо.
Добре ли си? - Да.
Ако членуваш в банда, никой няма да ти каже, че ще те убият.
Не става така.
Няма караници и ругатни като във филмите.
Убийците ти пристигат с усмивки. Идват като твои приятели.
Хора, които цял живот са били до теб.
Все идват, когато си най-слаб и се нуждаеш най-много от помощта им.
С Джими се срещнахме на оживено място, което и двамата знаехме.
Отидох 15 минути по-рано, а Джими вече беше там.
Седна в сепарето до прозореца, за да гледа кой идва.
Искаше да се увери, че не са ме проследили.
Беше нервен. Нищо не беше докоснал.
Външно всичко изглеждаше нормално.
Уж обсъждахме моите проблеми.
Но ми се стори, че Джими иска да надуши дали бих го издал, за да се спася.
Цял живот ти повтарям да не говориш по телефона.
Разбра ли вече?
Всичко ще се оправи. Можеш да спечелиш делото.
Знаеш ли онова момче от града, за което стана въпрос? Знаеш ли го?
Оказа се доносник. Щом го арестуваха, натопи всички.
Знам го къде е. Крие се.
Разбираш ли ме?
Имаш ли нещо против ти и Антъни да оправите работата?
Не.
Така нищо няма да разберат.
До тогава Джими не ме беше карал да очистя някого.
А сега ме кара да ходя във Флорида с Антъни за мокра поръчка.
Тогава разбрах, че никога няма да се върна жив от Флорида.
Когато ме преместите, вече помолих, но ще повторя,
не искам да ходя на студен климат.
Нямате голям избор.
Стига. Който ги решава,
само не на студено. Уредете го. Опитвам се да...
Причината е, че има бронхит.
Ако го признаят официално, ще го имаме предвид.
Бих искал да отида на топло.
Може ли да ви питам нещо? Ами родителите ми?
Какво по-точно?
Ще ги виждам ли? Ще разговарям ли с тях?
Ще имам ли някаква връзка с тях?
Не.
Чакайте. Искате да кажете,
че ако не дай си Боже, нещо стане с тях, ако се разболеят, не мога да ги видя?
Може би нещо би се уредило, ако са болни,
при извънредни обстоятелства...
Не мога да го направя. Не мога, Хенри.
Не мога да оставя родителите си.
Извинявай, Карън, вече ти казах.
Ще го направя само ако ти и децата дойдете с мен.
Няма да го направя без теб.
Решавай както прецениш, но това е.
На вас ви трябва Хенри, не аз, нали? - Да.
Честно казано, все ми е едно дали ще отидете или не.
Ако това ще по-добре за него като свидетел, бих искал да сте с него.
Искат Хенри, не мен.
Хенри ще е в програмата за защита на свидетелите. Няма да го открият.
Могат да го пипнат само чрез вас или децата ви.
Ако той влезе в програмата, за вас има опасност...
Аз нищо не знам. - Не ми се правете
на невинно ангелче.
Изслушал съм всички записи и чух как говорите за кокаин.
Всеки разговор с Хенри по телефона.
Няма значение. Дали ще е в затвора
или отвън и спечели делото, той е мъртъв.
Той го знае и вие го знаете.
Ами децата, училището?
Ще изостанат ли? Какво ще стане?
Отидете на Уолстрийт за истински престъпници.
Който ви е продал костюмите е имал чувство за хумор.
Въпросът е, че ние сме единственото ви спасение.
Ще спасим вашия живот, неговия, няма да ви вкараме в затвора.
Днес разказахте на съдебните заседатели за миналото си.
Не беше трудно да изчезнем.
Къщата беше на името на тъща ми.
Колите бяха регистрирани на жена ми.
Социалната осигуровка и шофьорската книжка бяха фалшиви.
Никога не бях гласувал и плащал данъци.
Актът за раждане и досието ми бяха единствените документи, че съм жив.
Виждате ли го в съдебната зала? - Да.
Ще го посочите ли на съдебните заседатели?
За протокола - г-н Хил идентифицира обвиняемия Джеймс Конуей.
Познавате ли Пол Сисеро?
Виждате ли го в залата? - Да.
Ще го посочите ли на съдебните заседатели?
За протокола - г-н Хил идентифицира обвиняемия Пол Сисеро.
Ваша светлост, имам документ...
Най-трудното беше да се откажа от този живот.
Все още го обичам.
Отнасяха се с нас като с мускулести кинозвезди.
Имахме всичко, каквото искахме.
Жените, майките, децата ни, всички се възползваха.
В кухнята имах хартиени торбички, пълни с бижута.
До леглото ми стоеше захарница, пълна с кокаин.
Наричат ги плъхове, защото плъховете правят всичко, за да оцелеят. Нали?
Възразявам. - Приема се.
Не знам нищо за плъховете. - Знаете всичко за тях.
Възразявам, ваша светлост. С оглед на насилието...
Исках само едно телефонно обаждане.
Безплатни коли. Ключове за тайни апартаменти из целия град.
Залагах 20 000 - 30 000 долара за един уикенд,
за една седмица изхарчвах спечеленото или отивах при лихварите за заеми.
Нямаше значение.
Никакво значение. Останех ли без пари, отивах и правех обир.
Държахме всичко.
Подкупвахме ченгета. Адвокати. Съдии.
Всички протягаха ръце. Даваше се, за да се вземе.
Сега всичко свърши.
Това е най-трудната част.
Сега всичко е различно.
Няма вълнение. Трябва да чакам като всички други.
Не мога да намеря дори прилична храна.
Като пристигнах, поръчах спагети със сос маринара,
получих юфка с яйца и кетчуп.
Сега съм средностатистически никой.
Трябва да доизживея живота си като смотаняк.
Хенри Хил още е в Програмата за защита на свидетели.
През 1987 г. го арестуват в Сиатъл, Вашингтон, за наркотици
и е осъден на 5 години условно. От 1987 г. е чист.
През 1989 г. Хенри и Карън Хил се разделят след 25-годишен брак.
През 1988 г. Пол Сисеро умира от белодробна болест в затвора Форт Уърт.
На 73 години.
В момента Джими Конуей излежава 20-годишна присъда за убийство
в затвора на щата Ню Йорк. Няма право на условно освобождаване
до 2004 г., когато ще е на 78 години.
Bulgarian Subtitles by SOFTITLER