Кой е там?
Кой е там?!
Помощ!
Какво искаш?!
З А Т Ъ М Н Е Н И Е
Твърдят света в пламък щял да свърши, а други казват - не, в лед.
За себе си аз избора си зная - по-скоро пламъка желая.
Но ако трябва дваж погрома да се случи,
омразата познавам я добре,
света с лед унищожение, ако получи,
то също няма да е толкоз зле.
Срочните изпити са. Трябва да уча за изпита по английски.
Омъжи се за мен. - Не.
Омъжи се за мен.
Промени ме.
Добре, ако се омъжиш за мен, ще те променя. Ето ти компромис.
Не, това е изнудване. Не е честно.
Бракът е просто парче хартия.
По мое време бракът беше начин за изразяване на любовта.
А сега, на моите години,
това е начин да покажеш, че си бременна.
Значи се тревожиш какво ще си помислят хората.
Знаеш ли, че от всеки 3 брака, два завършват с развод?
Ще откриеш, че разводите между хора и вампири, са много малко.
Омъжи се за мен.
Не мога.
Трябва да се прибера до 16 ч.
Цепиш секундата. Той да не опитва да ме впечатли?
Той си има име. Сега те дразни, че е точен?
Добре… Разбираш защо те наказах, нали?
Заради притесненията, на които те подложих.
Да, така е… Но имам и други причини за наказанието ти.
Като например…
Просто искам малко да се отделиш от него.
Татко, не можеш да направиш нищо.
Едуард е част от живота ми.
Да, започнах да го осъзнавам.
Добре, какво ще кажеш за това… Предлагам ти сделка.
Вече не си наказана,
стига през новопридобитото си свободно време се виждаш
и с другите си приятели. Например Джейкъб.
Той минава през тежък период и баща му се тревожи за него.
Помня, когато ти беше така.
Имаше нужда от приятел и Джейк беше до теб.
Джейк е. Оставете съобщение.
Джейкъб не ми говори от седмици. Искам да поправя нещата,
но той не ми дава възможност.
Изплаши ме.
Пак отиваш в резервата? - Откъде… Алис!
Ти ли развали пикапа ми? - Бела, трябва да разбереш.
За мен най-важна е безопасността ти. - Джейкъб няма да ме нарани!
Умишлено - не, но вълците не могат да се контролират.
Едуард, трябва да се виждам с него, до края на учебната година.
Тогава ще стана една от вас и той ще ме намрази завинаги.
Съжалявам.
Здравейте. - Точно навреме идвате.
Ето какво измислих: "Скъпи съученици,
ние сме бъдещето. Стига да вярвате, няма невъзможни неща."
Чудесно… - Идеално.
Ето, имаш готова реч. - Не, бих я използвала,
ако искам да ме замерват с дипломите си. Но благодаря.
Трябва да уважаваш клишетата, Джес.
Всеки оратор ги използва. - Затова ти не изнасяш речи.
Джес няма нужда от клишета. Речта й ще бъде велика.
Велика ли? Ще бъде животопроменяща. - Реших да организирам парти.
Ами да, колко пъти човек завършва гимназия.
Парти у вас?
Не съм виждала къщата ви. - Никой не я е виждал.
Пак ли парти, Алис… - Ще бъде забавно.
Да, така каза и последния път…
Анджела, имаш ли нужда от помощ с тези?
Какво беше видението й? - Нищо особено.
Изглеждаш притеснен.
Дали някой е усетил колко е странна Алис…
Това отдавна не е новина.
Чудя се какво ли е станало…
Преди година някой е изчезнал в Сиатъл.
Чарли прави, каквото може, но…
Знаеш ли нещо по въпроса?
От известно време следим положението в Сиатъл.
Необяснени изчезвания, убийства. Ако ситуацията се влоши,
Волтури ще се намесят.
Ако отидат до Сиатъл, може да дойдат и тук. Ще видят, че още съм човек.
Няма да стигнат до тук. Ако се наложи, ще отидем до Сиатъл.
…веднага ще изпратя факса. - Благодаря.
Готов ли си да ходим да вечеряме? - Да. Ще бъдем само двамата, нали?
Само я изпращам.
До после. - Чао.
Бела, родителите ми искаха да ти напомня за самолетните билети,
които получи за рождения си ден. - Какви билети?
Двупосочни билети до Флорида, за да отида да видя мама.
Щедър подарък. - Срокът им изтича.
Може да ги ползваш този уикенд. - Не мога да зарежа всичко
и да тръгна. - Може да е последният ти шанс
да я видиш преди дипломирането. - Не е лоша идея.
Да заминеш за няколко дни, да се разделите малко…
С удоволствие ще отида да видя мама. Стига ти да дойдеш с втория билет.
Чакай малко… Билетите са два?
Супер, това ме прави много щастлив.
Наистина исках да видя майка си.
Исках да се уверя, че живее пълноценно и че е щастлива.
Няма ли да липсва това?
Усещането как витамин Д се просмуква в порите ти…
Да, ще ми липсва…
В колежите във Флорида е много по-слънчево.
Казвам само, че ако отидеш в университета в Аляска,
няма да можем да се виждаме.
Имат много добра научна програма. - Искаш да кажеш програма "Едуард"?
Начинът, по който те гледа…
Сякаш е готов да поеме куршум вместо теб.
Това лошо ли е? - Обвързващо е.
Когато си с него, си различна. Той мръдне, ти - с него.
Като магнити. - Не знам. Просто сме…
Влюбени. Разбирам.
Само искам да се уверя, че взимаш правилните решения,
защото ти ще трябва да живееш с тях.
Добре. Достатъчно по темата.
Мамо! - Подарък за дипломирането ти.
Не трябваше да харчиш пари. - Не съм. Отвори го.
Това от тениските, събирани от пътуванията ни?
Запазих всички. Стана хубава завивка. Ще те топли в Аляска.
Помниш ли я? От Енсинада… - А тази от "Змийската яма".
Но тази е любимата ми.
От "Триглавият омар" в Мейн. - Това е невероятно.
Радвам се, че ти харесва. Когато имаш деца, може да добавим и други.
Може да отидем да видим най-голямата бутилка кетчуп в света.
Радвам се, че ти харесва. Исках да имаш частица от мен.
Мамо… - Да?
Липсваш ми. - И ти ми липсваш, скъпа.
Сигурна ли си, че тук я видя? - Съвсем близо е.
В твое ляво!
Чакайте! На тяхна територия е.
Ще се измъкне! - Не, няма!
Емет, недей!
Съжаляваш ли, че отидохме?
Не.
Радвам се, че се видях с майка ми. Но ми беше трудно да се сбогувам.
Не е нужно да е сбогуване. - Затова ли поиска да отида?
Решил си, че ще си променя мнението? - Надеждата за това не ме напуска.
Какво има?
Не би останала в колата, ако те помоля, нали?
Разбира се, че не…
Чарли каза, че си била извън града. - Да, отидох да видя майка си. Защо?
Проверява дали още си човек.
Дойдох да те предупредя. Ако някой от вида ти
пак нахлуе в територията ни… - Какво?
Не си й казал? - Остави нещата така, Джейкъб.
Какво да ми кажеш?
Имало е леко недоразумение между Емет и Пол. Нищо притеснително.
Чуй се само… И за да я изкараш от града ли я излъга?
Тя си тръгва… - Има право да знае.
Червенокосата иска нея. - Виктория?
Видението на Алис… - Опитвах да те предпазя.
Като ме лъжеш?
После ще говорим за това.
А ти… Защо не отговаряш на обажданията ми?
Нямам какво да ти кажа.
Аз пък имам много за казване. Чакай!
Бела… - Едуард, трябва да ми се довериш.
Вярвам ти, но на него - не.
Недей да злорадстваш, Джейкъб. Само ще се разходим.
Дръж се здраво.
Сигурен ли си, че идеята е добра?
Все пак съм гадже на вампир.
Я, кой се върна! - Здравей, Бела.
Куил, и ти ли? - Да, открих глутницата.
Радвам се, че си тук, Бела. Сега може да си починем
от вманиачените мисли на Джейк. - "Бела ще се обади ли?"
"Да й се обадя ли?" - "Или да й звънна и да й затворя?"
Млъкнете най-накрая.
Бела, това е Лиа Клиъруотър, дъщерята на Хари.
Здравей. Много съжалявам за баща ти.
Ако си тук, за да измъчваш Джейкъб, по-добре си върви.
Забавна е, нали…
Бела! Здравей. - Здравей.
Чудих се кога пак ще се появиш насам. - Да, и аз така.
Сам, всичко наред ли е? - Да.
Скоро няма пак да дойде на наша територия.
Лиа кога се присъедини към вас? - Когато почина баща й.
Тогава се промени и брат й Сет. Само на 15 години е.
Най-младият сред нас е. Сам го кара да учи, но той е луда глава.
Иска ми се Лиа да си стоеше у дома. - Не бъди такъв.
Не, не става дума за това, че е жена, а за любовния триъгълник.
Всички трябва да живеем с миналото на Лиа, Сам и Емили.
Казах ти за телепатията при вълците. - Сам е зарязал Лиа заради Емили?
Не беше точно така. Сам се ненавижда, задето нарани Лиа.
Но Емили е неговата единствена.
Явно понякога това не зависи от теб самия.
Това е много повече от влюбване, Бела.
Сам "беляза" Емили. - Искам ли да знам какво е това?
Да бележиш някого е като…
Когато я видиш, всичко се променя.
Изведнъж не гравитацията те задържа на земята. Тя те държи.
Нищо друго няма значение.
Би направил всичко и би се превърнал във всеки заради нея.
Говориш така, сякаш чувството ти е познато.
"Белязал" ли си някоя?
Щеше да знаеш, ако бях.
Просто имам директна връзка към чувствата на Сам.
Значи засега си си ти.
А ти си си ти. - Да…
Докато завърша училище.
Докато завършиш? - Знаеше, че това ще се случи.
Не и след месец.
Не и преди да си поживяла!
Не и преди да успея да…
За секунда помислих, че…
Но толкова яко си се хванала на въдицата му!
Аз взех това решение, не той. - Та те дори не са живи!
Чак ми се гади!
Предпочитам наистина да умреш, пред това да станеш една от тях.
Не мога да повярвам, че го каза.
Едуард беше прав - не биваше да идвам.
Бела, стига… Моля те!
Съжалявам!
Едуард би трябвало да те връща навреме за вечерята.
Бях с Джейк.
Ами добре тогава.
Ще ви оставя насаме.
Знаеш ли колко се притесних? - Бях в безопасност.
Бях на път да разваля споразумението, за да се уверя…
Знам, че мириша на куче… - Нещо не е наред.
Едуард, какво има? - Някой е бил тук.
Кой е бил? Някой познат? - Не, не разпознах миризмата.
Случайно преминаващ номад? - Не би оставил баща й жив.
Миризмата изчезва на няколко мили от къщата на Бела.
Някой организира всичко това. - Виктория?
Щях да "видя", ако реши нещо такова. - Сигурно са Волтури.
Не мисля, че са и те. Следя и техните решения.
Значи ще продължим да търсим. - Ще пазим Бела на смени в къщата й.
Още някой да пазим? - Розали…
Права е. Не може да пазите мен и баща ми и да следите за нарушители.
А Виктория? - А и трябва да се храните.
Няма да те оставя беззащитна тук.
А аз няма да ви оставя да гладувате.
А и няма да съм беззащитна. Имам… - Какво?
Хванах миризмата му. Ще го позная, ако пътищата ни се пресекат.
Ние ще поемем оттук. - Няма нужда да се справяш с това.
Нито някой друг. - Не ме е грижа какво искаш.
Добре, приключихме. - Не, ти приключи.
Спрете! Уморих се от това. Вече съм неутрална като Швейцария.
Едуард не харесва тази идея. Но вече не става дума за съперничество,
а за моята и на Чарли безопасност.
През следващите дни успях да ги накарам поне да работят заедно.
Вълците поеха някои смени, за да може Кълън да ловуват.
Съюзът им не беше лесен за никой.
Джейк няма ли блузи?
Оттук ще се оправя, ти тръгвай. - Няма да се бавя много.
Не бързай. Трябва да ловуваш.
Я по-добре побързай…
Здравей, красавице. - Здравей.
Какво ти се прави днес? Да караме колело? Да се катерим?
Или да отидем на парти?
Сигурен ли си, че няма проблем? Не обичам да се натрапвам на партита.
Технически ще се натрапиш на среща на Съвета.
Ето ги лидерите на Съвета - татко, дядото на Куил и Сю Клиъруотър.
Тя пое мястото на Хари. - Мястото ми не е тук.
Добре ли си? Мислих…
Те решиха, че ще е добре да чуеш историите.
Истории? Племенните истории? Не са ли тайна?
Всички си имаме роля. Ти също.
Лиа и Куил също ще ги чуят за пръв път.
Но ти си първият външен човек. Изобщо.
Ако знаех, щях да се облека по-добре.
Джейк!
Време беше. Пол нападна яденето, но ви запазих няколко бургера.
Благодаря, братле. Бела, Сет Клиъруотър - братът на Лиа.
Най-новият член на глутницата. - Най-нов, най-добър, най-умен…
И най-бавният.
Хайде, баща ти започва.
От самото начало килетите са малко племе.
Но в кръвта ни винаги е имало магия.
Били сме велики духовни воини. Променящи формата си.
Превръщащи се в мощни вълци.
Това ни позволява да плашим враговете си и да пазим племето си.
Един ден наш войн попаднал на създание,
изглеждащо като човек,
но твърдо като камък и студено като лед.
Острите зъби на воина го разкъсали,
но само огънят можел да го унищожи.
Живеели в страх, че студенокръвният не е сам.
И били прави.
Тя си отмъстила на селото.
Вождът на племето, Таха Аки, останал единственият духовен воин,
който можел да спаси племето, след смъртта на сина си.
Третата съпруга на Таха Аки видяла, че той губи битката.
Третата съпруга нямала магия в кръвта си.
Нямала специални сили. Само една - кураж.
Третата съпруга пожертвала живота си и разсеяла студенокръвната,
за да може Таха Аки да я унищожи.
Тя спасила племето.
С времето враговете ни изчезнали. Но едни останали…
Студенокръвните.
Когато са наблизо, магията в кръвта ни се пробужда.
Чувстваме я и сега. Усещаме заплахата в кръвта си.
Задава се нещо ужасно.
И трябва да сме готови. Всички ние!
Какво ми направи?
Толкова съм… - Да, знам.
Ще ти намерим нещо за пиене.
И гледай да не те убият.
Ще ми трябват повече бройки.
Сиатъл в състояние на ужас.
Полицията се бори с огромния брой убийства и изчезвания.
Теориите са много - от нова банда до полудял сериен убиец.
Положението се влошава. Трябва да направим нещо.
Нужни са повече от един вампир, за да се причинят толкова щети.
Недисциплинирани са, привличат внимание…
Новородени. - Млади вампири?
На няколко месеца…
Тогава са най-неконтролируеми, зли и подлудели от жажда.
Идеята ми харесва…
Никой не обучава тези новородени, но не е и случайност.
Някой създава армия. - Категорично отиваме в Сиатъл.
Армия от вампири? - Създадени, за да се бият с някого.
Ние сме най-близо до Сиатъл. - Независимо защо са създадени,
ако не ги спрем ние, Волтури ще го направят.
Странно как не са се намесили досега. - Може би те стоят зад това.
В Италия прочетох мислите на Аро. Иска мен и Алис в клана си.
Но знае, че докато семейството ни е живо, това няма да стане.
А една армия би решила този проблем.
Здравей. Вечерял ли си?
Не съм.
Това хлапе, Райли Биърс, изчезна преди повече от година.
От тогава родителите му лепят тези брошури из Сиатъл.
Мислиш ли, че трябва да се откажат?
Аз не бих се предал, ако беше ти.
Никога!
Трябва да измисля какво да кажа на хората.
Защо не си идвам за Коледа, защо не идвам да ги виждам.
Защо никога вече няма да ме видят.
След няколко десетилетия всички, които познаваш, ще са мъртви.
Проблемът ще е решен.
Защо не искаш да стана като теб? - Казах ти…
Бъди честен с мен. Има и друго.
Знам последиците от този избор.
Преживял съм го.
И да ти позволя да минеш през това…
Ти вярваш, че имам душа. Аз не го вярвам.
Но да рискувам твоята душа, само за да не те загубя,
е най-егоистичната постъпка в живота ми.
Мислех, че се страхуваш, че ще се променя много.
Например… Вече няма да бъда топла, няма да мириша по същия начин.
Винаги ще бъдеш моята Бела.
Моята Бела, само че не толкова крехка.
Много е красиво.
Алис организира голямо парти по повод дипломирането.
И ти си поканен.
Да, и аз така предположих.
Какво има?
Просто ми се иска да го направя другояче. По-спокойно…
Но нямам време за това. - За какво?
Трябва да чуеш истината, Бела.
Да осъзнаеш възможностите, които имаш.
Да разбереш, че съм влюбен в теб.
И искам да избереш мен, не него.
Мислех, че разбираш.
Не изпитвам такива чувства към теб. - Не ти вярвам.
А в какво вярваш? Това изпитвам.
Изпитваш и нещо друго към мен, но не искаш да си го признаеш.
Затова няма да се предам. Ще се боря за теб.
Докато сърцето ти спре да бие…
Значи няма да се бориш още много. - Бързаш, защото се страхуваш,
че ще си промениш решението. - Не, няма. Знам какво искам.
Не е нужно да се променяш, за да си с мен, Бела.
Нито е нужно да се сбогуваш с всички. Мога да ти дам повече от него.
Вероятно не може да те целуне, без да те нарани.
Усещаш ли?
Плът, кръв, топлина.
Ако пак я докоснеш против волята й… - Едуард, не тук!
Тя не е сигурна какво иска! - Ще ти подскажа!
Първо изчакай да ти го каже! - Добре!
Ще го каже! - Джейкъб, тръгвай си!
Спокойно, момчета! Успокойте се!
Какво става?
Целунах Бела.
И си счупи ръката, удряйки ме в лицето.
Стана недоразумение…
Само е навехната, ще заздравее бързо.
Да не си пробвала да вървиш и да дъвчеш дъвка едновременно?
Ударих върколак в лицето. - Яко!
Ще бъдеш много корава новородена. - Достатъчно, че да те победя.
Не се притеснявай за това.
Някакви следи? - Няма следа от нарушителя.
Но Виктория продължава да идва.
Отивай другаде да се радваш, че ще ставаш вампир.
Добре…
Розали…
не разбирам какво направих, за да ме мразиш толкова много.
Да те мразя?
Не те мразя.
Е, не те и харесвам особено, но…
Бела, завиждам ти.
Моля? Това е нелепо. - Не е.
Ти имаш избор. Аз нямах.
Никой от нас нямаше, а ти имаш. И все пак правиш грешния избор.
Не ме интересува колко е нещастен човешкият ти живот.
Животът ми не е нещастен.
Не е перфектен, но и ничий живот не е такъв.
Моят беше абсолютно идеален.
Имах още няколко цели в живота - да се оженя, да имам хубава къща,
съпругът ми да ме целува, когато се прибира.
Собствено семейство.
Ройс беше най-желаният ерген в града. Не го познавах добре.
Но бях млада и бях влюбена в самата идея за любовта.
През последната нощ от живота ми бях в приятели и си тръгнах късно.
Живееха близо до дома ми.
Роуз! Ела насам.
Ела тук! Чакахме те.
Ето я и нея. - Ройс!
Пиян си. - Не е ли прекрасна, Джон?
Казах ти, че хубавица. - Не мога да преценя от дрехите й.
Какво ще кажеш да ги свалим, Роуз? - Спри!
Ще се видим утре, като изтрезнееш.
Къде си мислиш, че отиваш? - Пусни ме!
Върни се тук! - Пусни ме!
Оставиха ме на улицата, мислейки, че съм мъртва.
Вярвай ми, исках да съм мъртва.
Карлайл усетил кръвта и ме намери. Мислил, че ми помага.
Съжалявам…
Отмъстих им.
Един по един… Оставих Ройс за последно.
Исках да знае, че съм аз.
Бях малко мелодраматична по онова време.
След като открих Емет, нещата се пооправиха.
Но винаги ще сме такива.
Замръзнали, непроменящи се.
Това най-много ми липсва. Възможностите.
Да стоя на верандата, Емет - посивял - от едната ми страна,
заобиколена от внуците ни и техния смях…
Разбирам те…
Но никога няма да искам нещо по-силно, отколкото искам Едуард.
Пак грешиш.
Когато се промениш, ще искаш нещо друго повече.
Нещо, за което ще убиваш…
Кръв!
Нали ви казах да не се набивате на очи!
Нещо се задава!
Нещо по-голямо от всеки един от нас.
И ако не можете да се контролирате,
всички ние ще умрем.
Стореното - сторено. Почистете след себе си.
Привлякоха прекалено много внимание. - Както и бездействието ни.
Може да се породят съмнения в ефикасността на Волтури.
Нека се усъмнят.
Може би трябва да обсъдим положението с Аро.
Решенията на Аро се следят. Трябва ние да решим.
Тогава решавай, сестричке. Време е.
Да, така е.
Дали да ги оставим да изпълнят предназначението си или да ги убием.
Решения…
Когато бяхме на 5 год. и ни питаха какви искаме да станем като пораснем,
отговаряхме - астронавт, президент,
а аз исках да стана принцеса.
Когато бяхме на 10 год., ни питаха пак.
Тогава искахме да станем рок звезди, каубои.
Аз исках да стана златна медалистка.
Но сега, когато пораснахме, искат от нас сериозен отговор.
Какво мислите за следния отговор -
кой, по дяволите, знае?
Сега не е време да се вземат прибързани решения.
Време е за грешки.
Объркайте влака и закъсайте някъде.
Влюбвайте се… често!
Специализирайте философия - защото няма начин да се реализирате.
Променяйте решенията си отново и отново,
защото няма нищо постоянно. Направете всякакви грешки.
Така, когато някой ден ни попитат какви искаме да бъдем,
няма да се налага да предполагаме, а ще знаем.
Най-накрая дойде!
Какво мислиш за речта ми? Твърде жизнерадостна и оптимистична?
Не, беше перфектна. - Наистина ли?
Сякаш съм родена за лидер, нали… - Обичам тази песен. Да танцуваме!
Какво правиш тук? - Не помниш ли, че ме покани?
Юмрукът ми в лицето ти не ти ли подсказа, че оттеглих поканата?
Бела, съжалявам.
И за целувката, и за ръката ти…
Бих обвинил животинския темперамент, но вината си беше моя.
Държах се като задник. Наистина съжалявам.
Донесох ти нещо. Подарък за дипломирането.
Сам го направих.
Ти си го направил? Много е красиво. Благодаря.
Изчакайте малко.
Алис, какво видя? - Взеха решение.
Какво става? - Няма да ходите в Сиатъл.
Не, те ще дойдат тук.
Ще дойдат след 4 дни. - Може да се превърне в кървава баня.
Кой стои зад това? - Не разпознах никого.
Или може би само един. - Местен е, знам го. Райли Биърс.
Не той е в дъното на това. - Явно виновникът стои настрана.
Възползват се от слабостите във виденията ти.
Важното е, че не сме достатъчно, за да предпазим града.
Спрете за малко. Каква армия? - Новородени от нашия вид.
Какво искат? - Свикват с аромата на Бела.
Имат нейна червена блуза. - Искат Бела?
Какво означава това? - Че ще има тежка битка.
И ще има погубени животи.
Добре… С вас сме. - Не!
Ще ви убият! Няма начин! - Не исках позволение.
Едуард?
Така ще си по-защитена.
Джейкъб, мислиш ли, че Сам би се съгласил на такава уговорка?
Стига да имаме възможност да убием някой вампир…
Джаспър? - Ще сме повече бройки.
Новородените дори не знаят, че върколаци съществуват.
Ще ги изненадаме. - Трябва да обмислим стратегия.
Карлайл, ще пострадат! - Всички трябва да тренираме.
Джаспър знае какво е да се биеш с новородени. Добре дошли сте.
Добре, кажете кога и къде. - Джейк…
Не знаеш в какво се впускаш.
Бела, това ни е работата.
Трябва да се радваш. Погледни ни… Ще работим заедно.
Нали ти искаше да се разбираме…
Отново!
Подарък за дипломирането.
Не ни вярват достатъчно, за да бъдат в човешките си форми.
Важното е, че дойдоха. Ще ни превеждаш ли?
Здрасти, Джейк.
Добре дошли.
Джаспър има опит с новородени. Ще ни научи как да ги надвием.
Искат да знаят каква е разликата между нас и новородените.
Много по-силни са от нас,
защото още имат в себе си от собствената си кръв.
Вампирите са най-силни през първите месеци след превръщането си.
Карлайл е прав. Затова са ги създали.
Не е нужна армия от хиляда новородени, както е при хората.
Няма човешка армия, която да успее да ги надвие.
Ето най-важните неща при бой с новородени…
Първо: не позволявайте да попаднете в хватката им. Ще ви смачкат.
И второ… Не правете очевидни маневри.
Те го очакват. И ще загубите.
Емет!
Не контролирай силата си. - Не ми е в кръвта.
Никога не се разконцентрирайте.
Още нещо - не обръщайте гръб на врага.
Някои от вас ще пострадат.
Някои може и да умрат… Заради мен.
Ще бъде много по-зле от това, нали?
За днес приключихме.
Джаспър…
Сигурен ли си, че няма с какво да помогна?
Присъствието ти и аромата ти ще ги разконцентрира.
Инстинктът им на ловци ще надделее и ще ги подлуди.
Добре, радвам се.
Откъде знаеш толкова много за тях?
Не ме въведоха в света на вампирите по същия начин,
както другите от семейството.
Този белег от ухапване е като моят. - Бойни белези.
Нищо от наученото в армията не помага срещу новородените.
И въпреки всичко… Досега не съм губил битка.
Това се е случило по време на Гражданската война?
Бях най-младият майор в кавалерията на Тексас.
И то без да вляза в истинска битка. - Докато…?
Докато не срещнах една безсмъртна - Мария.
В Галвстън евакуирахме жени и деца. Връщах се оттам, когато я видях.
Предложих й помощта си.
Чудесно… И е офицер.
По-добре го направи ти, Мария. Започна ли, не мога да спра.
Как се казваш, войнико? - Майор Джаспър Уидлок, г-жо.
Надявам се, че ще оцелееш. Може да си ми в голяма помощ.
Мария е създавала армия? - На юг се срещаха често.
Водеха жестоки битки за територия. Мария печелеше всяка битка.
Беше умна, предпазлива и имаше мен.
Бях й заместник.
Умението ми да контролирам емоциите й беше в голяма полза.
Обучавах новородените.
И понеже тя не оставяше никой от тях жив за повече от година,
работата ми нямаше край.
Моя работа беше и да се отървавам от тях.
Можех да усетя всичко, което чувстваха.
Мислих, че с Мария ни свързва любов.
Но за нея бях само играчка. Въртеше ме на малкия си пръст.
Не знаех, че има и друг начин. Докато не открих Алис.
Разбира се, тя ме е видяла, че идвам.
Накара ме да те чакам известно време.
Извинявам се, г-жо.
Не знам в какво бих се превърнал, ако не беше тя.
Никога няма да ти се наложи да го преживееш отново.
Искам да направиш нещо за мен. Убий я!
Какво има?
Онзи, който влезе тук… Армията от новородени…
Всички са нейни играчки.
Виктория!
Алис щеше да види, ако е решила да създаде армия.
Освен ако не се крие зад тях и оставя друг да води.
Добре дошъл в армията.
Няма да се крия, докато вие рискувате заради мен.
Ако Виктория е намесена, искам да те държа далеч от битката.
Джаспър каза, че мога да помогна. - Няма да има нужда.
С вълците на наша страна лесно ще победим.
Част от нас ще останем без работа. - Или е опасно и трябва да се крия,
или ще е лесно и няма да се биеш. Кое от двете?
За теб е опасно, но за нас е лесно.
Мисля, че е по-опасно да се разделяме.
Колко пъти трябва да го доказваме? Аз ще се тревожа, ти - също,
и така ще бъдем по-уязвими.
Добре, права си. - Значи идвам с теб.
Не, двамата ще стоим настрана.
Не искам да избираш между мен и семейството си.
Мога да те предпазя, само ако съм с теб.
Не се биете? Да не си разтегнал мускул?
Прави го за мен. - Както и да е. Какъв е планът?
Това поле ще ни даде предимство по време на битката.
Ще ги примамим с аромата на Бела. И всичко трябва да свърши тук.
С Едуард ще устроим лагер. Но и да ме носи, ще ни надушат.
Но твоята миризма е отблъскваща. - Пич, не започвай на тема смрад.
Иска да каже, че твоята миризма ще замаскира моята, ако ме носиш.
Добре. - Идеята не е добра.
Едуард, няма да се доближат до неговото… благоухание.
Добре, да опитаме.
Парфюм "Вълк" на линия… - Бягай!
Ще помолиш ли и мен да не се бия? Или не ти дреме за безопасността ми?
Разбира се, че ме е грижа. Но ти няма да се съгласиш.
А и без това нямам избор.
Откак позволих на Сам да е Алфата, трябва да изпълнявам заповедите му.
Позволил си му да бъде Алфа?
Не исках да се присъединявам към глутницата,
още повече да им бъда водач.
Шеф Джейкъб… - Пропуснах тази възможност.
Но всеки избор има последствия, а някои повече от други.
Не започвай пак. Всеки прави избори. Трябва да приемеш моя.
Можеш да обичаш повече от един човек. Виждал съм го -
при Сам, Емили и Лиа.
Не съм вълк, не мога да белязвам. - Няма нищо общо с белязването,
а с чувствата ти към някого. Знам, че изпитваш чувства към мен.
Усещам как ти действам. Физически…
Ставаш нервна…
Джейк… - Не се притеснявай.
Обещах да не те целувам, ако не го поискаш.
Ще почакаш, шефе.
Усещам само вълча миризма. Не и Бела.
Този план ще проработи. - Страхотно…
Добре, Алис. И пак да дойдеш. - Добре.
Алибито ти за битката е уредено. - Сериозно?
Казах на баща ти, че семейството ми ще ходи на къмпинг през уикенда
и затова ще останеш да спиш у нас. А и Чарли ще ходи за риба.
"Чарли"? Вече си говорите на малко име?
Мен ме харесва.
А тази вечер с Едуард ще сте сами у дома.
Съвсем сами? - Ние отиваме на лов.
Трябва да сме подготвени за битката.
И пак заповядай.
Здравей. Искаш ли сандвич? - Не, няма нужда.
Сестра му ми харесва. - Алис? Да, страхотна е.
Татко, чудих се… Защо не се ожени отново?
Не знам.
Вероятно не съм срещнал подходящата жена.
Защо питаш? - Не знам…
Мислех си, че може би си против цялата институция на брака.
Мислиш ли, че бракът е нещо стойностно?
Да, мисля, че има.
Когато пораснеш, и то още много…
Като при майка ти… Явно вторият й опит се оказа успешен.
В по-напреднала възраст… - Да, предполагам, че е така.
И определено не искаш. да ти се налага да се жениш,
само защото не си внимавала.
Какво? - Знаеш за какво говоря.
Трябва да помислиш за някои неща, ако ще бъдеш физически интимна…
Не и този разговор! - За мен е също толкова неудобно,
колкото и за теб. - Съмнявам се. И не си прави труда,
мама ми обясни всичко преди 10 год. - Но тогава си нямала гадже.
Сигурна съм, че нищо не се е променило.
Добре…
Значи вземате предпазни мерки… - Татко, не се тревожи за това.
Едуард е старомоден.
Старомоден? Страхотно… На кое казвате "старомоден"?
О, Господи! Татко, девствена съм!
Добре! Радвам се, че се разбрахме. - Аз също!
Девствена… Едуард започва да ми харесва.
Защо стоиш отвън? Какво има? - Нищо.
Струва ми се честно и аз да ти дам нещо.
Много е красиво.
Благодаря.
Има легло?
Реших, че може да искаш да поспиш.
И надуваем дюшек щеше да е достатъчен.
Прекалено много ли е? - Не, идеално е.
Искам да те питам нещо. - Каквото поискаш.
За да ме промениш ти трябва да се оженим, нали?
Да.
Добре… И аз искам да поставя условия.
Всичко, което пожелаеш, е твое.
Обещаваш ли?
Да.
Бела… Не!
Ти каза, че искаш да изпитам всичко човешко.
Да, но няма да рискувам живота ти. - Няма да ме нараниш.
Всички ми казвате, че после ще искам да избия града.
Този етап не трае вечно. - Искам те…
Докато все още съм себе си… Докато още те искам по този начин.
Прекалено е опасно. - Опитай!
Поне опитай…
Ще отида в скъп колеж и ще ти позволя да ми купиш кола.
Ще се омъжа за теб! Но поне опитай…
Спри с опитите да се съблечеш. - Ти ли искаш да го направиш?
Не тази вечер.
Не искаш… Добре.
Повярвай ми - искам.
Но искам първо да се оженим.
Караш ме да се чувствам като злодей, опитвайки да открадна невинността ти.
Не се притеснявам за своята невинност.
Шегуваш ли се?
Това в единственото правило, което не искам да наруша.
За моята душа е късно, но твоята - ще предпазя.
Знам, че не е модерно мислене, но… - Да, не е…
Архаично е.
От друга епоха съм.
Нещата не бяха толкова сложни.
Ако те бях срещнал тогава, щях да те ухажвам.
Щеше да има придружители, разходки, чай на верандата…
Може би щях да си открадна някоя целувка.
И само след позволение от баща ти,
щях да падна на колене…
и щях да ти дам пръстен.
Това беше на майка ми.
Изабела Суон, обещавам да те обичам всеки един момент от вечността.
Ще ми окажеш ли огромната чест да се омъжиш за мен?
Да!
Няма да дойдеш с нас…
Трябва да взема решението в последния момент.
Казах ти какво е положението.
Калън имат способности…
Райли, не ги подценявай.
Вие сте повече.
Но те ще могат да предвидят всеки ваш ход.
Поне според приятеля ти. - Да…
Мъртвия ми приятел!
Лорънт разбра какви способности имат.
И те го убиха.
Но преди това ми каза.
Може да е сгрешил.
Имам предвид, че това би трябвало
да е територия на Калън.
Обърнахме града наопаки, но не съм ги виждал тук.
Не ми вярваш… - Вярвам ти с цената на живота си!
Казвам само, че… - Правя го за нас!
Да можем да се храним, без да се притесняваме от…
От тяхното отмъщение. Вече не мога да живея в страх,
очаквайки ги да нападнат. - Няма да им го позволя!
Ще унищожа клана Калън!
Кълна ти се!
Обичам те толкова много!
Престараваш се. - Ако само така мога да помогна,
искам да го направя качествено. - Новородените ще откачат.
Всичко е наред, не се притеснявай. - Това вече не ме тревожи.
Откога? - След като прекарах 24 часа,
мислейки, че си мъртва. Не носиш пръстена.
Не искам да рискувам да го загубя.
Или да рискуваш Джейкъб да го види.
По-добре да изчакаме, преди да му кажем.
Нека е след битката. - Ако си размислила…
Не съм. Но искам да е концентриран по време на битката.
Кой не е концентриран? - Надявам се, че никой.
Алис каза, че се задава буря. - Да, усещам я.
Време е да тръгваме. - Ще се видим след няколко часа.
Станало ли е нещо?
Група вампири искат да ме убият… - Нищо ново под слънцето.
Благодаря ти.
Тръгвай, преди да е започнала бурята. - Не, оставам.
Връзката ми с глутницата ще ни държи в течение.
Няма да се биеш? - Сутринта Сет ще ме смени.
Не се радва, че ще пропусне боя, но така ще е в безопасност.
Да влизаме вътре.
Трябваше да избера по-добро място. - Не, всичко е наред. Добре съм.
Кажи ми какво да направя.
Докато й тракат зъбите, няма да заспи.
Забрави. - Някой ден пръстите ще й трябват.
А и признай, че съм по-топъл от теб.
Разкарай си ръката от мен! - А ти си махни лапите от нея!
Не се карайте…
Ако се разболее, вината ще е твоя.
Бела, замръзваш. Успокой се.
След малко ще се стоплиш.
Ще стане по-бързо, ако си свалиш дрехите.
Джейк… - Основно правило, за да оцелееш.
Би ли опитал да си контролираш мислите?
Наистина се дразниш, нали?
Какво? Да не се съмняваш в чувствата й към теб?
Страхотно…
Да ровиш из мислите ми - става.
Но няма нужда да ме допускаш до своите.
Виж…
Знам, че е влюбена в теб. - Това е добре.
Но е влюбена и в мен.
Просто не иска да си го признае.
Нямам представа дали си прав.
Нека те питам нещо…
Ако избере мен… - Няма да те избере.
Ако го направи… Би ли опитал да ме убиеш?
Интересна идея.
Но не. Не бих могъл да я нараня по този начин.
Но ще я превърнеш в кръвопийца. - Не искам да го правя.
Никога не съм го искал. - Тогава я спри.
Опитах.
Тръгнах си. - Но се предаде много бързо.
Ако беше стоял настрана още 6 месеца,
можех да я направя щастлива. Повярвай ми…
Обмисли възможността, че може би аз съм по-добър за нея от теб.
Обмислял съм го.
Знам, че можеш да я защитиш.
Можеш да й дадеш живот. Човешки живот…
Искам да го има.
Няма да я принуждавам да прави каквото и да е.
Никога вече…
Последният път, когато опитах, едва не умряхме и двамата.
Да, този случай го помня.
Когато помисли, че е мъртва…
Че си я загубил…
Как се почувства?
Няма нищо по-лошо…
Не бих го пожелал никому, Джейкъб.
Може да ти прозвучи странно, но се радвам, че си тук.
В превод -
колкото и да ми се иска да те убия, по-важното е, че й е топло.
Ако по природа не бяхме врагове,
и не се опитваше да отнемеш стимула за съществуванието ми,
можеше да те харесвам.
Ако нямаше намерение да изцедиш живота от момичето, което обичам,
може би щях…
Не… Дори и тогава не.
Тя все още може да си промени мнението.
Ако го направи, ще я пусна.
Добро утро, Сет.
Къде е Джейк? Тръгна ли? - Още не е.
Проверява дали е чисто, преди да отиде.
Много съжалявам за снощи. Надали ти е било лесно.
Определено няма да оглави "Топ 10" в списъка с любимите ми нощи.
Имаш списък? - И 10-те съм прекарал с теб.
Номер 1 е нощта, в която се съгласи да се омъжиш за мен. Г-жа Калън…
21-ви век е. Мога поне да използвам и моминското си име.
Ще се омъжваш за него? - Джейк…
Знаел си, че е слушал! - Заслужава да знае.
Джейк! Спри! Недей!
Джейк, спри!
Джейк, моля те! - Бях дотук!
Какво да направя? - Няма какво. Но аз мога.
Мога да отида и да убия някого. - Недей! Не разсъждаваш трезво.
А може да позволя да ме убият, за да те улесня.
Не! Джейк… Остани.
Защо? Дай ми една причина.
Не искам да те загубя! - Не е достатъчно.
Защото си твърде важен за мен.
Все още не е достатъчно. - Джейкъб!
Целуни ме!
Моля те, целуни ме!
Това трябваше да бъде първата ни целувка.
Трябва да тръгвам. Ще се върна.
Видя ли?
Не, но прочетох мислите му.
Не знам какво стана…
Обичаш го.
Обичам теб повече.
Знам…
Започва се…
Джейк стигна при тях.
Добре е.
Някой ранен ли е?
Тя е близо! Чувам мислите й. Сет, тръгвай.
Знаела е, че няма да съм там, но е уловила мириса ми.
Знаела е, че ще си с мен. - Открила ни е.
Не е сама.
Райли, чуй ме.
Виктория само те използва, за да ме разконцентрира.
Знае, че ще те убия.
Всъщност ще се радва, че няма да се занимава вече с теб.
Не го слушай, Райли. Казах ти за мисловните им номера.
Мога да прочета мислите й. Затова знам какво мисли за теб.
Лъже те. - Създала е теб и армията,
за да отмъсти за истинския си партньор Джеймс.
Единствено това я интересува. А не ти.
Само ти си. Знаеш го…
Помисли си… Ти си от Форкс.
Познаваш околността. Това е причината да те избере.
Не те обича. - Райли…
Не му позволявай да ни го причини.
Знаеш, че те обичам.
Мъртвец си.
Няма да имаш друга възможност като тази!
Искаш я!
Искаш да изпитам болката ти, когато убих Джеймс.
Когато го разкъсах на парчета…
Когато го превърнах в пепел…
Когато го превърнах в нищо!
Виктория!
Какво не е наред? - Алис ни вика. И то веднага.
Още колко? - Няколко минути, може би 10.
Глутницата трябва да си тръгне. Волтури няма да приемат съюза ни.
Лиа, не!
Джейкъб!
Джейк, дръж се. Карлайл ще се погрижи за теб.
Костите от дясната му страна са строшени.
Бела… - Тук съм, Джейк.
Идиот такъв! Щях да се справя! - Трябва да наместя костите,
преди да заздравеят. - Трябва да го махнем оттук.
Не можем да победим Волтури.
Ще го заведем при Били. - Ще дойда веднага щом мога.
Дръж се, Джейк.
Държим те…
Идват!
Впечатляващо… Не съм виждала клан да побеждава такава армия.
Имахме късмет. - Съмнявам се.
Явно сме пропуснали интересна битка.
Да… Рядко се случва помощта ни да не е нужна.
Ако бяхте дошли преди половин час, щяхте да изпълните целта си.
Жалко…
Пропуснали сте една.
Предаде се и й предложихме убежище. - Нямате право да го предлагате.
Защо дойдохте?
Кой те създаде?
Няма нужда да го правиш. Ще ти каже всичко.
Знам.
Не знам! Райли не ни каза.
Каза, че и мислите си не сме в безопасност.
Казваше се Виктория. Вероятно я познаваш.
Едуард, ако Волтури знаеха за Виктория, щяха да я спрат.
Нали така, Джейн?
Разбира се.
Феликс… - Не е знаела какво върши!
Ние ще се погрижим за нея. - Дайте й шанс.
Волтури не дават втора възможност.
Имайте го предвид… На Кай ще му е интересно като разбере,
че тя е още човек. - Датата е избрана.
Феликс, погрижи се за нея…
Искам да се прибера.
От известно време е така. - Докторът му чупи костите наново.
Защо се намеси? Щях да се справя. - Стига, Лиа.
Най-лошото премина. Ще се оправи.
Дадох му морфин, но температурата му бързо ще го изгори.
Ще се върна, за да сменя му сложа още.
Благодаря ти.
Пита за теб.
Здравей, Джейк.
Тревожих се за теб.
За мен?
Да…
Предположих, че Едуард е прочел мислите ми.
Беше ли груб с теб? - Дори не ми беше ядосан.
Нито на теб. - Дявол да го вземе…
По-добър е, отколкото си мислех. - Той не играе игрички, Джейк.
Да бе…
Бела…
Той не е толкова перфектен, за колкото го мислиш.
Знам кой е…
Нека не говорим за това…
Предпочитам цялата болка да се струпа наведнъж.
Поне знам, че направих всичко, което можах.
Не беше лесно да те накарам да признаеш чувствата си към мен.
Борих се с тях, защото знаех, че няма да променят нищо.
Аз съм точно като за теб, Бела.
С мен би ти било лесно… Като с дишането.
Знаеш, че те обичам.
А ти знаеш колко ми се иска това да беше достатъчно.
Да се върна ли? - Имам нужда от малко време.
Но винаги ще те чакам.
Докато сърцето ми спре да бие…
Може би дори и тогава.
13-ти август? - Да, месец преди рождения ми ден.
Не искам да бъда още една година по-възрастна от теб.
Алис каза, че ще успее да подготви сватбата.
Сигурен съм, че ще успее.
Няма закъде да бързаме.
Избрах какъв живот желая. И искам да започна да го живея.
И ще позволиш на Алис да планира всичко?
Роклята, приема, списъка с гостите. Кой знае кого ще покани…
Няма значение.
Кажи ми защо го правиш. - Кое? Сватбата ли?
Не…
Опитваш да угодиш на всички,
но вече се отказа от толкова много.
Грешиш.
Аз не избирах между теб и Джейк.
Ставаше дума за това коя би трябвало да съм и това коя съм.
Винаги съм чувствала, че живея встрани от живота.
Сякаш просто минавах покрай живота си.
Никога не съм се чувствала нормална.
Защото не съм и не искам да бъда.
Трябваше да се изправя пред смъртта,
загубата, болката в твоя свят,
но и никога не съм се чувствала по-силна,
по-истинска, повече себе си…
Защото това е и моят свят.
Там ми е мястото.
Значи не е само заради мен.
Не. Съжалявам…
Докато го осъзная, направих доста глупости,
но искам да го направя правилно.
И искам да се обвържа с теб.
По всеки възможен начин.
Започвайки със сватбата…
Всъщност остана нещо трудничко. И може би опасно.
Трябва да кажем на Чарли.
Това е доста опасно… - Добре, че куршум не те лови.
И ще ми трябва пръстена.
Превод и субтитри: Kiddo
Translator's Heaven © 2010 http:/subs.sab.bz