"Ratovi počnu prije nego što se ispali prvi metak"
"I traju dugo nakon što zadnji metak pokosi zadnju žrtvu"
Nakon što su se fašizam i komunizam proširili po cijeloj Europi,
španjolski narod podržava novu republiku s lijevom vladom.
Nakon godina društvene i političke turbulencije, u ljeto 1936,
Nekoliko generala započinje pobunu.
Ono što je planirano kao brzo preuzimanje vlasti,
izrodilo se u dugi i gorki građanski rat.
Bilo je podjela u obiteljima, braća su ubijala braću.
Morali ste prisegnuti na Bibliju.
Ili je pljuvati.
Svi se suočavaju s istim pitanjem:
na čijoj si strani?
TAMO GDJE SE NALAZE ZMAJEVI
Film je inspiriran istinitom pričom
Rođen sam u ratu.
Srećom za mene, nikada se nisam morao boriti
u bilo kojem od 165 ratova koji su se dogodili za vrijeme mog života.
Moj otac nije bio te sreće.
Kad je bio mlad,
svi Španjolci su morali izabrati stranu i boriti se za nju.
Odluka je mogla biti donesena u trenutku
ali posljedice su trajale do kraja njegovog života.
Nikad nije govorio o ratu,
sve dok nisu zatražili od mene da napišem knjigu o mrtvom svećeniku,
Josemaría Escrivi.
Tada je počeo govoriti, govoriti...
... govoriti.
I tako sam u potrazi za svecem našao svog oca.
Mislim da je Oscar Wilde onaj koji je napisao:
"Svi sveci imaju prošlost"
"A svi grešnici budućnost."
Josemaría!
Otac je! Brzo!
Nazovite liječnika!
U lipnju 1976, redovnica je na samrti.
S dijagnozom tumora
koji je uzrokovao bol
i formirao masu veličine naranče u lijevom ramenu.
Redovnica je iznenada trajno ozdravila
nakon što je...
"... Sluga Božji Josemaría Escrivá,"
"bio pozvan na Nebo."
Dobili ste suca Manolo Torresa, ostavite poruku.
Tata?
Robert je.
Tvoj sin.
Ja sam u Rimu.
Pišem knjigu o Josemaría Escrivi.
Doći ću u Madrid.
Želim govoriti s tobom.
Jesi li tamo?
Molim te, tata, odgovori!
Ok, nazvat ću kad doputujem.
Zašto ovo zanimanje za Escrivu?
Medijska buka oko njegove kanonizacije
privukla je pozornost mog izdavača.
A zanimljivo je...
... da je iz istog grada kao i moj otac.
Da! I kako je sudac, Roberto?
Da budem iskren...
nismo razgovarali već... osam godina.
Trajno sam se preselio u London i od tada...
Moj otac ne prašta. - Osam godina?
Imate li djece? - Ne.
Ne mogu zamisliti sam sebe kao oca.
Vaš otac je rezultat teškog vremena.
Pokušajte ga shvatiti.
Pokušat ću, monsinjore.
Neka vas Bog blagoslovi u vašoj misiji. I pozdravite vašu zaručnicu...
Leilu.
Doviđenja.
Jeste li sigurni? - Da.
To je Josemaría Escrivá ovaj u sredini.
Ja sam desno.
A s lijeve... je vaš otac.
Evo još jedna,
iz sjemeništa.
Tata?
Ja sam u Madridu. Nismo se dugo čuli.
Čuj, blizu sam i želio bih te posjetiti.
Zašto želiš napisati knjigu o njemu? - O tome sam želio razgovarati...
Zaboravi ga, Roberto.
Otkrio sam da ste bili zajedno u sjemeništu.
Nikada nisi rekao da želiš biti svećenik!
Ne misliš da je čudno?
I ja sam isto mislio.
Zato sam otišao nakon godinu dana.
Zašto, tata? Zbog građanskog rata?
Sveučilište u Londonu. - Dr. Leila Azoulay, molim.
Koji odjel?
Matematičke fizike.
Dobar timing! Baš sam te htjela nazvati!
Što misliš o Španjolskoj? - Volim Španjolsku.
Kako je tvoj otac?
Volim Španjolsku.
Reci mi...
Ne želi da pišem o Josemaría Escrivi.
Barem ste razgovarali. I to je nešto.
On zna nešto o Josemaríi, kvragu!
Znam da zna!
Zašto mi ne kaže?
Mogu uzeti slobodan vikend.
Da dođem?
Daj mi pištolj!
Ostavi me na miru!
Sranje!
Za mog sina Roberta Torresa Otvoriti nakon moje smrti
Imao sam devet godina
kada se moj put ukrstio s Josemaríinim
davno.
Roberto, rekao si mi puno puta da sam loš otac.
Nikad ti nisam rekao da se slažem s tobom.
Toliko toga ti nisam rekao što trebaš znati...
Ako želiš znati o prošlosti, onda ću ti reći.
Ali, pozor: to je mjesto gdje se nalaze zmajevi.
Manolo, jesi u redu?
Prevario si me!
Bila sam nestašan, kao i većina dječaka.
Josemaría također nije nije bio svetac.
Jednog dana me skoro ubio.
Tako se vozi. Naprijed!
Paro?
Dosta! - Ne, ne, hajde!
Vozi kao Torres, Manolo! Brže!
Manolo, jesi u redu?
Jeste li poludjeli?!
Josemaria, reći ću te ocu da te dobro istuče.
Mrzim ovaj grad.
U iskušenju sam da prodam sve i vratim se u Madrid.
Mogu li još voziti, tata? - Ne, Manolo, dosta je.
Bajke Zmajevi II
Evo prvi.
Vidiš?
Morat ćete se suočiti s mnogim vrstama zmajeva.
Ona me plaši.
Ne boj se, Manolo.
Koliko zmajeva postoji, Abileyza? - Mnogi, Josemaría.
Ali, kao što ćete vidjeti, važno je kako im se suprotstaviti.
Dadilja Josemariina je govorila o zmajevima kao da postoje.
Prošlo je četvrt stoljeća dok nisam shvatio da je bila u pravu.
No, stvari su se dogodile u Josemaríinom životu
koje su pokazale da je ovo shvatio prije mene.
Ne, ne! Moja djeca! Zašto?!
Josemaría je izgubio tri sestre.
Izgubio sam mlađeg brata.
U to je vrijeme, smrt bila dio života.
Mama?
Mrziš li Boga?
Ne, dragi moj.
Volim Ga puno.
Hoćeš li Ga mrziti kad i mene uzme?
Dođi...
Žao mi je za tvoju sestru.
Otac Josemaríe je imao tvornicu čokolade.
Direktor je bio čudan stari momak
Honorio.
Znamo da nam se sviđa što je ovdje.
Znamo da to želimo.
Ali, što je to, ustvari?
Ostavite na jeziku...
... pet sekundi.
Sada žvačite tri puta.
Manolo, znaš li što je to?
Badem.
Badem!
Cimet. - Cimet!
Ne rugaj se!
Da, cimet.
Možete ići.
Josemaría, ostani.
Prekorio sam Manola jer se rugao onom što nije imao prilike iskusiti
ne zato što nije mogao.
Pogledaj ovo.
Ružno, zar ne?
Samo jadno zrno.
No, strpljenja,
vještine, truda
i ljubavi
i pustit će božanski okus koji krije iznutra...
Uzmi!
Jesi li shvatio lekciju?
Ali nema svatko čulo okusa za stvari Božje.
A zašto je tako, pitam se...
Manolo!
Pričekaj me!
Stani! Manolo!
Moja omiljeni trik tih dana je bila
krađa čokolada od Josemaríina oca.
No, njegov otac je otišao u stečaj i izgubio tvornicu...
... i nije mi bilo dozvoljeno da se igram s Josemaríom.
Moj otac je vjerovao da je siromaštvo zarazno.
Rekao je da Josemaría nije jedan od nas.
Moj otac je znao biti vrlo uvjerljiv.
Moj otac je imao više novca,
više automobila
i više kuća.
No, Josemaría je imao više "oca".
Sjeme zavisti je počelo rasti u meni.
Mnoge sjemenke su zasađene u srcu djeteta.
Nikad ne znaš što će izrasti.
Siguran sam da nas ne vidi.
U to vrijeme se Josemaría promijenio.
Ja ću ti ispričati priču, kako je on meni ispričao.
Jedne hladne zimske noći
Josemaría je vidio otiske u snijegu ispred vlastite kuće.
Slijedio ih je,
zatim vidio nekoga.
Osjetio da ga Bog poziva.
U to vrijeme, nije bilo neobično
da mladi čovjek želi biti svećenik.
Sviđalo im se ili ne, mladi su uglavnom bili u celibatu.
Kao svećenici, barem su za to bili plaćeni.
Svećeništvo je bila karijera.
No, za Josemaríu je bilo sveti poziv.
Shvaćaš li u što si se upustio sine?
Da, tata.
Ne voljeti nikoga... Nikoga od ljudi, mislim.
Bez vlastite obitelji.
Bez sinova. - Znam, tata.
Je li mudro postati svećenik u ova vremena?
Vjerojatno ne.
Prodaje li tvoj otac još uvijek donje rublje, Josemaría?
Oportunistički izdajnik!
Svinjo!
Jeste li što naučili iz ovoga?
Moram kontrolirati temperament.
Torres, kako si nazvao Escrivu sjemeništarca?
Malom svinjom!
A ti, kako si nazvao Torresa?
Nazvao sam ga oportunističkim izdajnikom.
Oprostite monsinjore, ali ne podnosim ljude kao što je on.
Oportunistički izdajnik.
To ga opisuje?
Zato što je njegov otac bogat, može se ponašati kao kreten?
Tvoj naziv nije dobar. Razmišljao sam, Escrivá.
A ipak... Njegov otac je netko drugi?
Isto kao i tvoj?
Sjeti se...
uskraćivanje oprosta je jedina stvar, kao što je naš Gospodin rekao,
za koju neće biti oprosta.
Dakle?
Mislite li da dvije usijane glave "licemjer" i "gubitnik"
može biti dobri svećenici?
Mislim da je moguće.
Stvarno vjerujem.
Da,
bio je u krivu što se mene tiče.
Tvoj posao je da se ova rulja očisti
tako da tvornica može opet raditi. - Što možemo učiniti?
Ološ!
Oni samo žele prehraniti obitelji. - Što?
Radnici.
Ološ! Ološ!
Manolo, dođe vrijeme,
kad čovjek ima samo jednu dužnost:
odabrati pobjedničku stranu.
Idemo!
Lijepo te je vidjeti. - I tebe...
Lijep auto!
Odakle ti sve to?
To su spisi mog oca 50 godina stari.
Ima još u hotelu. - On je poslao ove stvari?
Napreduješ...
Što će se promijeniti?
Ne znam. Gotovo se bojim saznati.
"Zaklada za bolesne." Moj Bože, tako različit svijet!
Josemaría mi je pisao jednom godišnje do njegove smrti.
Nikada mu nisam odgovorio, ali je svejedno pisao.
U pismima je govorio o promjenama u vlastitom životu.
Honorio!
Josemaría!
Pogledaj se!
Daj mi ruku.
Kako je moj stari šef?
Tata je umro prije četiri godine, Honorio.
Služio sam svoju prvu misu za njega.
Sjećaš li se...
... zrna od čokolade?
Svakako.
To je bila velika lekcija.
Žao mi je, nema smisla.
Zašto?
Jer sam...
... ja sam Židov.
Ljubav mog života je također Židov.
Jednom sam razmišljao o obraćenju.
Nisam mogao osramotiti mog oca.
Poštovanje roditelja je jedan od najčasnijih propisa.
I mnogo cijenjen od strane Boga. Ali Isus Krist...
Neće mi okrenuti leđa kad stanem pred Njim, zar ne?
Siguran sam da vas On voli jako puno.
Hvala ti.
Bojao sam se umrijeti ovdje sam.
Molim te, moli sa mnom, oče...
I ti ćeš ljubiti Gospodina Boga našega...
sa svim svojim srcem, sa svim svojim umom...
... i iz sve duše svoje.
Oče naš
koji jesi na nebesima,
sveti se ime tvoje,
dođi kraljevstvo tvoje, budi volja tvoja...
Laku noć, oče.
Gospodine, otvori mi oči.
Ja sam samo slijepi magarac.
Osjećam da me vodiš, već dugo... Ali kamo?
Imaš li svrhu za svog magarca, Gospodine?
Ali ja sam previše slijep da vidim.
Bio si tamo večeras, Gospodine. Osjetio sam Te tamo.
Budi sa mnom sada.
Molim Te, pokaži mi put.
Vidi.
To je obično malo zrno.
No, strpljenje, vještina, trud
i ljubav,
mogu pustiti božanski okus skriven unutra...
Razumiješ li lekciju?
Da.
Da, razumijem.
Svatko i sve,
svatko i sve...
Svatko i sve...
... za Tvoju slavu.
Tvoje ruke su otvorene za sve.
Jedan po jedan!
Hvala ti, Gospodine!
Dakle, ova skupina punokrvnih mladih ljudi
je spremna ponuditi sebe u potpunosti Bogu...
... U svom "apostolskom poslanju"?
Uključujući celibat? - Da, vikaru.
To je bio moj prijedlog. I oni su prihvatili.
Stvarno? - Da.
Koliko?
Tri.
Tri?
Brine me da je ovaj poziv samo zabluda.
U ovaj rad će se uključiti i žene?
Da, gospodine.
Boraviti će odvojeno, ali naš rad će ih uključiti.
Također će biti otvoren i za oženjene ljude.
Živjet će u istoj instituciji?
Nije institucija ni pokret.
To je samo obitelj pojedinaca.
Ali ne, oženjeni parovi će živjeti u svojim domovima.
Sve to izgleda vrlo...
... protestantski.
Otkrivanje Boga
u trivijalnosti svakodnevice,
izvan svetih redova,
bez zavjeta
bez habita...
Isus je proveo veći dio svog života radeći u radionici,
u Nazaretu.
Svijet Božji je tako pun...
Svijet Božji je tako pun dobrote.
Ako mi radimo za ljubav
svi dnevni zadaci će Mu donijeti slavu.
Mala i stalna djela ljubavi između muža i žene,
među prijateljima, između stranaca...
Svaki od njih otkriva ljepote Njegovog stvaranja.
A vi želite otvoriti novi dom u Valenciji?
Da.
I jednog dana u New Yorku u Parizu, Londonu...
I u Tokiju. - Tokio je predaleko!
I za sada... još uvijek nema novca?
Ne mogu vam dati. - Niti sam došao pitati.
Pitam samo odobrenje...
za mene i za rad.
Smatrajte odobrenim.
Oče Escrivá...
Nudim vam mjesto mog tajnika.
S vremenom, to će dovesti do karijere
koja vam može pružiti priliku
za ostvarenje... vašeg sna.
Što vi kažete?
Rekao sam: "Ne, hvala." - Santi...
Znam da neće biti lako.
No, ja ću osigurati da vam je uvijek krov nad glavom i kruh na stolu.
U stvari... imam ideju.
"Novac ne raste na drveću."
Agustin?
"Pecunia"...
Ne mogu, oče. - Možeš.
Možeš naučiti. A ja ću naučiti poučavati.
Kvragu!
Žao mi je oče. Žao mi je, ali...
Ne mogu. Miris...
Ne mogu.
Kakav je tvoj latinski?
Hajde!
Sindikalni šljam...
Vozi kroz njih!
Banditi! Banditi! Kako možete to raditi?
Znate da je moj otac bolestan. - Bog je pravedan.
Prokleti sindikati! Uvijek sam govorio da će ga ubiti.
Moždani udar, liječnik je upravo otišao.
Tata?
Ne može govoriti. - Što?
Što je liječnik rekao?
Rekao je da je Božja volja.
Gubi se odavde! - Manolo! Molim te!
Gubi se!
Van! Gubi se!
Tata?
Dobar dan, brate.
Brate?
Josemaría.
Znam tko si, Josemaría.
Čuo sam loše vijesti, Manolo.
Molio sam za tebe.
Hvala. Ne treba mi tvoja vrsta sućuti.
Kako god iskrena bila.
Bez obzira na nutarnje sukobe koje ćutiš... - Sukobe?
Bilo koje sumnje...
Sumnje, sukobe?
Zalutao sam u sjemenište radi moje majke.
Nisam bio materijal za svećeništvo.
Kao što znaš.
Možda i ne...
No ne znači da nisi materijal za sveca.
Znaš što?
Moja ponavljajuća noćna mora je da sam dijelom kriv što si otišao.
Ne, Josemaría.
Za razliku od tebe sam odlučio živjeti u stvarnom svijetu.
Ali cijenim tvoju pažnju. - To nije pažnja, Manolo.
To je ljubav.
Kada je Gospodin rekao: "Ljubav" mislio je ljubav.
Ovo dugujemo jedan drugome. Zar ne?
Josemaría, istina je...
rođeni smo sami i umiremo sami.
Između je jedino bitka koju želim dobiti.
Ostatak je glupost.
Odlazim.
Pozovi me...
... obećavam da ću doći.
Ne odustaješ, zar ne?
Može ti pomoći da pronađeš smisao za svoju patnju.
Patnja nema smisla. Bez smisla je.
Ako uspiješ dokazati drukčije, poljubit ću ti guzicu. Obećavam.
Znam što je ljutiti se na život.
Pazi kamo će te to odvesti Manolo.
Ovco!
U vrijeme kad je Josemaría osjetio Božji poziv,
Također sam dobio poziv... od starog prijatelja mog oca.
Torres!
Dobro jutro.
I onda?
Špijun? - Da, vi.
Očekivao sam nešto više...
Bez kralja je Španjolska izgubila svoje težište.
Mi ćemo ga vratiti. Silom ako je potrebno.
I na druge načine...
Vlada je izabrana od naroda. - Došao joj je kraj.
Vlada je trula košara jabuka, protresi je i crvi će se pojaviti.
Crvi?
Socijalisti žele socijalističku državu,
Staljinisti koji žele staljinističku državu,
anarhisti koji ne žele državu uopće...
Želimo stvoriti novu Španjolsku. - Ujedinjena Španjolska.
Oprati u krvi, ako je potrebno... - Uskrsla... Velika!
Kao što je nekoć bila. - Cijenjena!
Točno, tako treba! Sporazumjeli smo se!
Zvali su nas fašistima,
mi njih komunistima.
U stvari, rat je bio kompliciraniji.
No, mnogi su radije pojednostavljeno gledali.
Tri godine kasnije, 500.000 ljudi je bilo mrtvo,
uglavnom civila.
No, čak i u vremenima poput ovih,
bilo je ljudi koji su bili više zainteresirani za...
... šešire i cipele.
Mislila sam da ideš kupiti cipele?
Da, ali iskrslo je nešto drugo.
Što?
Ništa, upoznao sam stariju gospođu. - Koja je trebala šešir.
Doručak... - I ručak.
Hvala vam.
Sjedi, molim te Pedro. Isidore...
I onda?
Ova grupa koja te odvlači od kuće. Kako se zove?
Nemamo ime, mama. Mi to nazivamo "Božje djelo."
Na latinskom bi bolje zvučalo.
Opus Dei.
Nemamo novca,
ali rad je pronašao ime.
Što je sljedeće?
Komunistički štrajk je ubio moga oca.
Sada je došao red na mene da udarim.
Izlazi iz auta!
Sindikalni šljam... Vidjet ćeš Boga svoga!
Ušutkajte ga.
Pokazat ćemo ti Božju pravdu.
Gdje ti je pištolj?
Ovo nije igra.
Ubio ti je oca.
Kvragu, seronja se usrao!
Pucaj!
Pucaj, kvragu!
Pedro!
Lud si... - Nisam.
Ludo!
Neće mu se svidjeti. - Pitajmo ga.
Pitati me? - Ovo.
Polijepit ćemo ih po cijelom Madridu.
Ja ne, oče. Ja ne.
Križarski rat? - Da, oče.
Koristiti križ za poticanje mržnje i bijesa?
Misliš li da je to kršćanski?
Možda i ne.
Ali vlada otvoreno napada Crkvu...
Nije istina, pokušava modernizirati Španjolsku. - Oh, Pedro!
Ako ne učinimo ništa, onda smo kukavice. Ili još gore, izdajnici.
To ljudi govore.
Stajati po strani dok se napadaju i pale crkve?
Je li to znači biti dobar katolik?
Pedro, je li razumno zaštititi Crkvu?
Da, oče.
Juan, je li razumno postići socijalnu pravdu? - Naravno!
Odlično! Pitanje je kako postići oba cilja.
Postići i hranjenje gladnih. Ručak je spreman.
Nećemo više o tome govoriti...
Neću vam reći što da mislite.
Bog vam je dao mozak, razum i savjest.
Za što? Kako bi sami došli do zaključaka
i bili odgovorni za njih.
No... prije djelovanja prema van,
prije nego što pokušate promijeniti svijet...
najprije promijenite sebe.
Zajedno gradimo nešto bitno.
Sada, pogotovo sada
moramo biti sijači mira i radosti.
A sada ručak, mama!
Oče...
Počeli su ubijati svećenike.
Što? - U novinama je.
Bože moj.
Gdje? - Ovdje u Madridu.
Da vidim.
Što nam je činiti sada, oče? - Točno ono što sam upravo rekao.
Molim.
Blagoslovi nas, Gospodine,
i blagoslovi ovu hranu koju primamo
iz Tvog obilja po milosti Krista, našeg Gospodina.
Amen.
Što to vidimo? - Pozdrav, oče!
Vidi, vidi...
Što je to?
Pozdrav, oče! - Žao mi je!
Što imaš?
Pokaži! - Ne, molim te.
Daj mi, ili ću te probosti.
Ubij parazita! - Nisam parazit.
Radim da bi preživio, kao i vi. - Radiš da bi preživio?
Dosta je bilo! Dosta!
Udaljite se!
Uđite u drugi vagon. - Polako!
Na vašoj sam strani. - Fašist!
Ne vole neprijatelje svoje klase.
Ne mogu reći da ih krivim. - Znam, znam.
Sve je to dio stvaranja civiliziranije Španjolske.
Točno.
I kako to postići s neciviliziranim ponašanjem?
Da bi napravio omlet, moraš razbiti jaja.
Ne, život nije omlet, i ljudi nisu jaja.
Da sam na tvom mjestu,
Ne bih više hodao okolo u tom kostimu.
On te više ne štiti.
Ne nosim ga za zaštitu.
Imaš dobra muda za jednog buržuja.
Hvala vam oče.
Iz svojih palača biskupi su govorili:
"Krotki će baštiniti zemlju."
No, krotki su umorni od čekanja
otjerali su biskupe i uzeli njihove palače.
On je bio sretan što je dobio samo kamen.
Juan? Paco?
Sretan rođendan!
Nije moj rođendan.
Dođi!
Josemaria, kao tvoj brat sam izabran
da te pitam da proslavimo našu drugu godinu zajedno
skidanjem tvojih cipela.
Vidite jednostavnu cipelu.
Ali što je to ustvari? - Da.
Ne!
To je zapravo...
... rupa!
Rupa zamaskirana kao cipela.
Rupa okružena kožom...
Ali, to je također i spomen
na 20 kilometara na dan, sedam dana u tjednu,
kiša ili sunce.
Sažalili smo se nad ovim nevinim cipelama,
i zajedno smo...
Dolje!
Santiago!
Ovo je Vladino priopćenje.
Izbila je vojna pobuna.
Vojska je regrutirala marokansku kolonijalnu vojsku.
Svi sposobni Španjolci koji vole svoju zemlju...
Nevjerojatno je lako ući u rat.
Ubacio sam se kao doušnik u komunističku brigadu.
Zasad sam uživao u špijuniranju.
Postoji nešto nadahnjujuće u zajedničkoj svrsi,
čak i kad nije tvoja.
Ne mogu opisati ekstazu pripadnosti grupi,
iako je neprijateljska.
Nema boljeg osjećaja.
Hm...
osim jednog.
Maca papila jezik, druže?
Toliko mladih ljudi!
Što znate o patnji i smrti?
Pitat će vas: "Vrijedi li?"
Pitat će opet i opet: "Vrijedi li?"
Što će ispuniti vaša srca s potvrdnim odgovorom? Da!
Mržnja protiv ugnjetavanja? Protiv tiranije?
Mržnja protiv onih koji nas tretiraju poput životinja,
lišavaju nade i guše naše živote? Da!
Ali ima još!
I vjera!
Vjera!
Vjera da se novi svijet rađa u krvi starog.
I drugarstvo, moja braćo i sestre!
I hrabrost.
Hrabrost da se oslobodimo kaveza i budemo slobodni.
Živjeti plemenito kao orao koji leti iznad planinskih vrhova...
... ili umrijeti pokušavajući!
Ime i zemlja? - Jean. Francuska.
Ime i zemlja? - Petőfi, Ildikó. Mađarska, gospodine.
Ovdje nema gospode, Ildikó.
Samo seljaci, radnici,
robijaši u bijegu kao recimo ja.
Mi smo ono što smo, ali mi smo svi jednaki,
borimo se da budemo slobodni,
što svi želimo.
Ildikó Petőfi? - Da, gospodine.
Oriol.
Da, Oriol!
Ljubomoran?
Ne.
Kako se zoveš?
Manolo.
Bitka za Madrid - studeni 1936
Ildikó! Ildikó! Ildikó!
Stani! Vrati se! Suoči se s njima!
Zahvali se gadovima što su testirali tvoju hrabrost.
Idi, idi!
Torres! - Da?
Brini se o njoj!
Bože moj! Ja sam takva kukavica.
Ja također.
Ne sviđa mi se ovo.
Čitate novine. Njima se baš ne sviđaju svećenici, oče.
Onda me nemoj zvati ocem dok sam ovako odjeven.
Zovi me Mariano.
To je Vargas! Hajdemo, oče. Ili bolje rečeno, Mariano.
Dođite! Automobil je ovdje.
Oče... Oni će biti u redu, ne brinite.
Vodit ću brigu o njima, obećavam.
Oče, hajdemo!
Svinje! - Ne svinje, Juan.
Oni su ljudi. Ljudi poput nas! - Ljudi! Pedro!
Otac Lazar samo im je dao ljubav. Kako su mogli to učiniti?
Oni nas vide kao dio sustava koji je uzrokovao bol i očaj.
Moramo moliti.
Prvo, za oca Lazara...
a zatim za njegove ubojice.
Te ubojice su uživale ubijajući ga.
Što bi učinio tim svinjama? Iskreno! Sada!
Što bi učinio kad bi imao priliku? Reci bi li pritom osjetio zadovoljstvo.
Ipak nismo svinje, zar ne?
Nije isto, oče.
Nijedno ljudsko biće, nitko od nas...
... nije imun na ljudske slabosti. Nitko!
Naša vjera je dar
a Bog od nas traži da se očituje kroz ljubav. Ovdje na Zemlji.
Postojanu ljubav. Za svu Božju djecu. Za sve, bez razlike!
Bez obzira na strane, bez obzira na okolnosti!
Čak i ako su u krivu. - Da, Juan!
Čak i ako su u krivu.
Razumijete li?
Oprosti nam duge naše.
Oprosti mi, Gospodine.
Oprosti moju ljutnju.
Oprosti ljutnju drugih.
Mržnju. Prema onima koji ubijaju.
Pomozi mi da budem jak!
Živjela Republika!
Slikaj nas.
Hvala ti, satniče.
Stavit će me u knjigu.
Pa..
Bolje je da budeš u pjesmi. Pročitao sam na stotine knjiga u zatvoru.
Volio sam jedino "Zločin i kaznu".
Nisam pročitala puno knjiga.
Odakle znaš što život može ponuditi?
Sanjam.
I ja.
Dolje tirani!
Dolje buržuji!
Živjela Republika!
Večeras, kad se ulogorimo, želim doći do tebe.
Ne, Manolo, rekla sam ti... - Zašto ne?
Zašto to radiš? - Dala si se Oriolu.
Zato jer sam htjela. - Bila si i s drugima.
Zato jer mogu umrijeti u bilo koje vrijeme.
Imam im pravo pružiti malo utjehe.
Zašto me odbijaš, onda?
Ljubomora je ružna stvar.
Ildikó, slušaj...
Vidjela sam ti lice kada sam te upoznala, dok je Oriol govorio.
Radije bi bio on nego ono što jesi.
Bog vas blagoslovio.
Hvala, Isidore, bio si vrlo hrabar.
Služit ću misu u jedan. A ispovijedi u tri.
Ne brinite. Znam pravo mjesto.
Hvala vam, oče.
Oprostite mi jer sam sagriješila.
Zadnji put sam se ispovijedila prije 5 mjeseci, i obećala da...
Osobne isprave!
Uživamo u zoološkom vrtu, zar ne?
Da, vrlo je poučno.
A gdje je ti je žena dok se ti "školuješ"?
Kući, pere odjeću?
Majčina ideja. Nije prvi put da me štiti.
Trebate li sklonište, oče?
Znate li neko mjesto?
Imam samo jednu sobu, jedva mjesta za mene, ali...
Ti si lijepa.
Ja sam svećenik, ali...
ali i muškarac.
Zahvaljujem vam na hrabrosti, ali moram odbiti.
Oriol...
što je?
Ako mi se išta dogodi,
čekat ću te na drugoj strani.
Nemoj to govoriti. - Mi smo u ratu, Ildikó.
Ne znam...
Dvije godine smo odbijali fašiste.
No, Nijemci su im dali zrakoplove.
I naše vođe u Madridu se svađaju,
... ne daju nam ništa. - Stoga, sanjajmo sad.
Dok još možemo.
Gadovi znaju gdje smo.
Pritisni!
Dajte mi, ja ću to. - Ne, pustite.
Idemo!
Nije dobro!
Laka smo meta,
a prokleti komunisti nas u Madridu ostavljaju na cjedilu.
Žrtvuju nas.
Mogu pomoći.
Što je to?
To je propusnica.
Omogućava siguran prijelaz na neprijateljsku stranu.
Milicija!
Dođite sa mnom! Dođite!
Jorge, ustani! - Što se događa?
Moramo sakriti svećenika. - Svećenika?
Milicija je. Ubit će ga. - Neka.
Dođite! Dođite brzo!
Svećeniče...
Što ako te izdam?
Susrest ću Stvoritelja prije nego što sam očekivao.
Ako vas pronađu, i ja ću.
U pravu ste. Isidore, sakrij se.
Ja ću se predati.
Dolaze. - Odlazi!
Vaše osobne isprave.
U jakni su.
Donesi ih!
Gdje je ključ?
Gdje je ključ... gospodine!
Satniče! Gospodine...
Oprostite mi, satniče.
Ne brini. Samo vršiš svoju dužnost.
Otišli su.
Ostanite dok se ne smrači, onda pobjegnite daleko od Madrida.
Osim ako ne želite umrijeti. - Hvala.
Zahvaljujete mi?
Treba me strpati u ludnicu.
Imam luđačku košulju, ako mislite da je opasan.
Ne brinite, bit će dobar.
Milicija je tamo.
Blokada na cesti. Okrenite lijevo, molim vas.
Bog je primitivan koncept kojeg smo se oslobodili tijekom prosvjetiteljstva!
Tko mi se usuđuje suprotstaviti?
Tko?
Gadovi!
Uživate u ovome!
Netko nas izdaje, i kunem se...
kada saznam tko je...
... bez milosti!
Moramo bježati večeras!
Ne čuje vas...
... zar ne?
Toliko boli, a Bog šuti.
On je čudovište, znate li?
Volim Ga.
Iako je čudovište?
Žene mogu voljeti čudovišta.
To je ta kuća. Siđite.
Izidore, moramo promijeniti planove.
Došli smo pretražiti zgradu.
Nakon što sam silovana prestala sam ići na misu.
Ne razumijem kako je Bog mogao dopustiti takvo što.
Prihvatila sam, znate?
Bog može biti strašan.
I sada idem na misu.
I moje molitve su dublje nego prije.
Borim se s ljubavlju, znate?
Sviđate mi se.
Gledate me u oči. Ne žalite me.
Vrlo ste hrabri.
Ne baš.
Još uvijek spavam s upaljenim svjetlom
i stolicom ispod kvake na vratima.
Mislim da ćete se penjati na planine.
I da će putovanje biti bolno.
No, kada putovanju dođe kraj, sve izgleda slatko.
Oče!
Moramo ići.
Kamo ovaj put?
Preko Pirineja.
Tamo ćete biti sigurni.
Idem natrag u grad.
Obećao sam Bogu da neću napustiti Njegovo stado, ne se skrivati u Andorri.
Samoubojstvo je ostati, i vi to znate.
Ako umrete, svi će biti bespomoćni i napušteni.
Vaša majka, Carmen i Santiago.
Moramo ići.
Da, molim.
Preko planina?
Oče...
Zapovjedniče.
Phil 3, gospodine. Kaže da je ovo njegovo zadnje javljanje.
Gospodine, izgubili smo krticu.
Ubijanje vlastitih demona nikada nije lako.
Ponekad je lakše naći nekog drugog da ih ubije umjesto vas.
Dižite je!
Pogledajte ovo. Pogledajte!
Što je to?
To je radio.
Odvratna izdajica!
Otkrili su izdajnika.
Jeste li sigurni?
Tko je vidio? Tko?
Stanite!
Glasat ćemo.
Tko je želi ubiti?
Ja ću je ubiti. - Što?
Ja ću je ubiti.
Kako si to mogla napraviti?
Nisam, Oriol.
Vidjelo te pet ljudi. - Lažu.
Našli su ti radio.
Podmetnuli su mi u ruksak. Za Boga miloga, zar nije očito?
Ne.
Ti si Mađarica.
A tu su i Mađari koji se bore na strani fašista.
Oni su te htjeli ubiti...
... ali rekao sam da ću to ja učiniti.
Kada sam imao 18 godina,
ubio sam važnog političara.
Bio sam ponosan.
Ali sada,
razbolim se od pomisli na ono što mi je činiti.
Volio sam te, Ildikó.
Ali, tvoji poljupci su Judini poljupci.
Ne, oni su iskreni. - Koliko ih je umrlo zbog tebe?
Koliko?
Jer sam ti vjerovao...
Ildikó!
Halo?
Da.
Hvala.
Otac.
Odveli su ga u bolnicu.
Što ćemo učiniti?
Makni ljude odavde. - Kako?
Recite im da je on bio izdajnik. Bio je kriv i sam se ubio.
Neće vjerovati. - Vjerovat će.
Vidjeli su sami. Imaju povjerenja u tebe. Idi!
Idi!
Tko bi mogao pomisliti...
da će netko kao ti...
netko kao ti... moći uništiti nekoga poput njega?
Netko kao ti...
Ovo je tvoje.
Kamo ćeš?
Ako želiš u Madrid,
mogu srediti.
Radi djeteta.
Kamo ćeš?!
Neka ide. Našao sam ovo u njegovom džepu.
To je neprijateljska propusnica.
U pravu je.
Neka ide. - Dajte joj pušku.
Manolo, a mi?
A mi?
Dobili ste svoje propusnice, iskoristite ih.
On umire, Robbie.
Morate se pomiriti, za dobro svih.
Za dobro svih?
On je prekinuo vezu sa mnom i nikada nije htio...
Što misliš zašto sam došla? - Zato...
... jer si tvrdoglava.
Zato jer sam te trebao.
I zato što sam osjetila što će se dogoditi.
Da će tvoj otac... Da je to bio krizni moment.
Ja ne volim svog oca. Mrzim ga!
On je hladni, nedostupni
i moralistični gad.
Tako dakle? Mrziš oca?
Zato ne želiš biti otac?
Je li to razlog?
To je razlog, zar ne?
Pireneji, studeni 1937
Toliko boli, a Bog šuti.
Mrziš li sad Boga?
Ne razumijem kako je Bog mogao dopustiti takvo nešto.
Molim Te ostani sa mnom.
Molim Te, pokaži mi!
Ne čuje te...
... zar ne?
Pogledajte, Pallerols.
Izvolite oče.
Morate jesti, za snagu... - Nisam trebao otići.
Napustio sam one koji su me trebali.
Svi smo se složili da vas dovedemo na sigurno mjesto.
Nosili bi vas cijelim putem da je trebalo.
Nisam dostojan, zar ne?
Zato i dalje šutiš.
Za razliku od tebe, odlučio sam živjeti u stvarnom svijetu.
Mama? Mrziš li sad Boga?
Ne, dragi moj.
Volim Ga puno.
Borim se s ljubavlju, znate?
Dobro jutro, oče. - Dobro jutro.
Dobro jutro, oče.
Što?
Zar se ne moramo dalje penjati?
Idemo, momci!
Kako tvoja knjiga?
Napreduje...
Hvala na trakama.
Neće ti kazati sve.
Tako nekako sam i mislio.
Jednom sam imao prigodu da ga ubijem.
Josemaríu.
Više nisam znao...
... na čijoj sam stani.
Poslali su me na Pirineje.
Granična ophodnja.
On je pokušavao prijeći.
Izbjeglice su lak plijen.
Imaju misu.
Savršen pogodak.
Ne.
Ne sada.
Na čijoj si strani? - Rekao sam, čekaj!
Molimo da možemo, usprkos svemu, naći dobro,
usred toliko patnje, meteža i nasilja.
Bože moj!
Također molimo da sloboda koja se iskoristila za mržnju
sada služi oprostu.
Da ljubav uđe u u sva srca,
tako da možemo svi uživati u miru.
Oče?
Pročitaj.
Trebaš znati što se dogodilo.
Imaju hrane. Uzmi.
Zašto se upropaštavaš? On je mrtav.
Čeka me na drugoj strani.
Kada me metak stigne, on će biti tamo.
To mi je rekao.
I ja mu vjerujem.
Roberto, čitao si Cervantesa?
On je rekao...
da su naši najveći neprijatelji... Unutra.
Ovdje je. Prekrasno dijete.
Krasan je! Lijep dječak.
Nije te htjela dotaknuti.
Zbog njega, htjela je umrijeti.
Znala je da se to neće dogoditi
ako te bude držala u rukama...
Zato te tamo ostavila
i nikad se nije vratila.
Predajte se! Morate se predati!
Odustanite, odustanite!
Bacite oružje i istupite!
Borite se za uzaludan cilj!
Ovo je posljednja prilika da spasite svoje živote.
Dajem vam 30 sekundi
da bacite oružje
i izađete s rukama iznad glave!
Ako to ne učinite, umrijet ćete.
Ponavljam, ovo je vaša posljednja prilika!
Pištolj.
Hajde, daj mi pištolj.
Hajde.
To je bilo jedini put...
kad sam joj dao ono što je htjela.
Sada znaš sve.
Vratio sam se da te uzmem.
Nakon rata...
na tu farmu.
Zašto?
Kakav bi život imalo dijete,
tamo
u to doba?
Sumnjam da bi sada pisao knjige...
Mislio sam da će me njena smrt...
osloboditi...
nje i patnje...
ali nije uspjelo.
Jer kad sam te pogledao u oči...
vidio sam...
... njene oči.
Što očekuješ da učinim?
Ili, bolje rečeno...
Što očekuješ...
... da učinim?
Moli za mene.
I jednog dana...
... mi oprosti, moj sine.
Ja nisam tvoj sin.
Robbie!
Tvoja majka!
Zamolio me je da molim za njega.
Možeš li vjerovati?
I hoćeš li moliti?
Nema šanse.
Ne za njega.
On umire, Rob.
Cijelo ovo vrijeme sam vjerovao da je poginula u zrakoplovnoj nesreći.
Cijelo sam djetinjstvo...
molio za jedan znak naklonosti.
Ali sad te oslobodio svega toga?
Sve radi te proklete knjige.
Nije prokleta knjiga. To je prilika.
Što?
Prilika.
Da se popravi nešto što je slomljeno.
Nisi slučajno ovdje, Roberte.
Zar ne vidiš?
To nije baš znanstveno, Lil, zar ne?
Postoje različiti načini da se izmjeri isti svemir.
A prema tebi sudbina nije slijepa?
Ne, nije.
Josemaría!
Moj prijatelju!
Došao si,
kao što si obećao...
Moli za mene...
... Josemaría.
Je li netko s njim?
Dao si mi...
krunicu.
Još uvijek je imam.
Nikad je nisam koristio,
ali još uvijek je imam.
Može li mi biti oprošteno?
Oče?
Roberte...
Toliko pogrešnih skretanja u mom životu...
Ne razmišljaj o tome sad, oče.
Osim što
... sam ga poljubio u guzicu.
Što?!
Tamo!
Kada oprostiš, nekoga oslobodiš.
Sebe.
Mislim da je otac želio da mu oprostim, radi mene.
Pokušavam.
Život, Dona Dolores,
se ne može razumjeti sam po sebi.
To je kao...
To je kao nit u tkanju, jedna od njegovih veza,
povezana s drugim nitima.
Tkani zajedno u prostoru i vremenu.
Teško je vidjeti uzorak prije nego što se završi.
Ako se ikada završi.
Ok?
Pogledajte, oče! Andorra!
Tamo ćemo biti sigurni.
Hvala Bogu!
Čekam vašu zapovijed.
Sada?
Onda ću pucati i bez zapovijedi.
Lezite, snajper! Dolje!
Bježi!
Oče!
Josemaría je posvetio ostatak svog života
razvoju Opusa Dei (Božjeg djela).
Dana 6. listopada 2002. godine
500.000 ljudi je ispunilo Trg Svetog Petra
da vidi Ivana Pavla II kako ga proglašava svecem
i jednim od najvećih svjedoka kršćanstva.
Što se tiče Manola Torresa
Neki kažu da on još uvijek u nama živi i bori se, tamo gdje se...
nalaze zmajevi.