Аз убих Сириус Блек!
Х А Р И П О Т Ъ Р И НЕЧИСТОКРЪВНИЯ ПРИНЦ
превод: Георги Гюрчев редакция: Свилен и Люси
за повече информация www.potter-7.com
Следствието за трагедията на мост "Милениум" е в задънена улица.
РАЗБИТ МОСТ - МНОГО ЗАГИНАЛИ ХАРИ ПОТЪР - ИЗБРАНИЯ?
СИНЪТ И СЪПРУГАТА НА МАЛФОЙ НАПУСКАТ СЪДЕБНАТА ЗАЛА
Хари Потър... Кой е Хари Потър?!
О, никой...
Един загубеняк!
Вестникът, който гледаш е забавен.
Вчера реших, че снимките се движат! - Сериозно?!
Мислех, че полудявам.
А... чудех се... - В 23:00...
Тогава ми свършва смяната.
Тъкмо ще ми разкажеш за "загубеняка" Хари Потър.
ВЕЧЕРТА СПРЕТНЕТЕ МАГИЙКА НА МЪЖА СИ
Напоследък си непредпазлив, Хари. - Обичам да се возя в метрото.
Успокоява съзнанието ми!
Неприятно, нали?! Но историята зад покварата не е неприятна...
но не сега й е времето.
Хвани ме за ръката!
Изпълнявай!
Магипортирахме се, нали?!
Именно! И да отбележа - успешно! При първия път повечето повръщат.
Чудно защо ли?
Добре дошъл в китното селце Бъдли Бабъртън.
Хари, сигурно се чудиш, защо те доведох тук тази вечер? Познах ли?
Всъщност, сър, след толкова години вече нищо не ме учудва.
Извади си пръчката, Хари.
Хорас?
ИЗБРАНИЯ?!
Брадата на Мерлин!
Обезобразяваш ме, Албус.
Отбелязвам, че си много убедителен като фотьойл, Хорас.
Не е трудно! Пълнежа си го имам. Какво ме издаде?
Драконова кръв.
Охо... - А, да - представяне!
Хари, запознай се с моя стар приятел и колега,
Хорас Слъгхорн. Хорас... Е, знаеш кой е той.
Хари Потър...
Какъв е този театър, Хорас? Да не очакваше някой друг?
Някой друг ли? Не знам за какво говориш.
Е, добре. Смъртожадните искат да ме привлекат в редиците си от година.
Не се задържам на едно място за повече от седмица.
Мъгълите, живеещи тук, са на Канарите.
Мисля, че трябва да разтребим преди да са се върнали, нали? Внимание!
Беше забавно!
Нещо против да отида до тоалетната? - Не, разбира се.
Не си въобразявай, че не знам защо си тук, Албус! Отговорът е "не".
Абсолютно и категорично "не"!
Приличаш на баща си.
Освен в очите, разбира се. Имаш... - Очите на майка ми, да...
Лили, прекрасната Лили. Беше изключително будна.
Още по-впечатляващо, след като беше мъгълокръвна.
Най-добрата ми приятелка е мъгълокръвна, а е най-добрата...
Не мисли, че имам предразсъдъци. Не, не, не! Майка ти ми бе любимка.
Виж къде е! Най-отпред!
Всичките са мои. До един са мои ученици... Бивши.
Сигурно разпознаваш Барнабас Къф, редакторът на "Пророчески вести"?
Винаги публикува совата ми, когато искам да коментирам злободневието.
А Гуенгог Джоунс от "Холихендските харпии" ми урежда безплатни билети.
Макар че скоро не съм ходил на мач.
А, да, Регулус Блек.
Може би не знаеш, че по-големият му брат, Сириус, почина преди седмици.
Целият род на семейство Блек беше при мен... освен Сириус. Срамота!
Талантливо момче! Получих Регулус, разбира се, но ги исках в комплект.
Хорас, може ли да взема това?
Увличам се по плетки. - Да, но нали не си тръгвате?
Виждам кога битката е загубена... жалко.
Бих го приел за лична победа, ако беше приел да се върнеш в Хогуортс.
Все едно! Ти си точно като моя приятел г-н Потър - уникален.
Е, чао-чао, Хорас. - Чао!
Добре, ще го направя!
Но искам кабинета на проф. Мерисот, а не онази килия, която имах.
И очаквам повишение. Живеем в луди времена, но да не живеем като луди!
Наистина луди...
Сър, за какво бе всичко това?
Ти си талантлив, известен и могъщ. Всичко, което Хорас цени.
Проф. Слъгхорн ще се опита да те прибави към колекцията си.
Ти ще си диамантът в короната му. Затова се завръща в Хогуортс.
А е много важно да се завърне.
Боя се, че те лиших от вълшебна нощ, Хари.
Беше... наистина... много красива. Момичето!
Всичко е наред, сър. Утре ще измисля някакво извинение.
Няма да се връщаш в Литъл Уингинг тази нощ, Хари.
Но, сър, ами Хедуиг? И багажа ми? - Очакват те.
Хедуиг?!
Мамо!
Джини, какво има?
Чудех се кога Хари е пристигнал? - Моля?! Хари? Кой Хари?
Хари Потър, разбира се! - Щях да знам, ако той е в дома ми.
Багажът и совата му са в кухнята. - Не, скъпа. Дълбоко се съмнявам.
Хари! Кой каза Хари?! - Аз, клюкарчо. При теб ли е?
Не, естествено! Нямаше ли да знам, ако най-добрият ми приятел е тук?
Сова ли чух? - И ти не си го виждала, нали?
Сигурно се разхожда из къщата. - Сериозно ли?
Сериозно! - Хари!
Хари!
Каква приятна изненада... Здравей!
Защо не ни предупреди, че ще идваш?
Не знаех, Дъмбълдор... - Този човек! Закъде сме без него?
Имаш... паста за зъби.
Кога пристигна тук? - Преди няколко дни.
Не бях сигурна, че ще идвам.
Мама откачи преди седмица.
Каза, че аз и Джини нямаме работа в Хогуортс. Било твърде опасно.
О, я стига! - Не е единствена!
Дори нашите, които са мъгъли, усещат, че нещо не е наред.
Все едно! Татко й каза, че греши! Отне няколко дни, но я убеди.
Но... това е Хогуортс с Дъмбълдор! Къде другаде ще е по-безопасно?
Напоследък се носят слухове, че...
Дъмбълдор остарява.
Глупости! Той е само на... На колко е той?
На 150?! Плюс-минус...
Сиси, не бива да го правиш! Не можеш да му се довериш!
Черния лорд му се доверява. - Черния лорд греши!
Остави ни сами... Опаш!
Знам, че не би трябвало да съм тук.
Черния лорд ми забрани да говоря за това...
Щом е забранил, не бива да говориш! Остави го, Бела, ние не крадем!
По една случайност съм посветен в плана, Нарциса.
Ти знаеш?! Черния лорд ти е казал?!
Сестра ти се съмнява в мен.
Разбирам! С години играх роля...
толкова добре, че заблудих един от най-великите магьосници.
Дъмбълдор е велик магьосник и само глупак би го оспорил.
Не се съмнявам в теб, Сивиръс. - Трябва да се гордееш! Драко също!
Той още е момче!
Не мога да разубедя Черния лорд.
Но може би ще успея... да помогна на Драко.
Сивиръс... - Закълни се!
Положи Нерушимата клетва!
Обичайните кухи думи!
Щял да даде всичко от себе си, но когато моментът настъпи...
ще се скрие в миша дупка.
Страхливец!
Извади си... пръчката!
Обещаваш ли, Сивиръс Снейп...
да бдиш над Драко Малфой,
докато се опитва да изпълни повелята на Черния лорд?
Обещавам!
Обещаваш ли, че доколкото ти е възможно,
ще го пазиш да не пострада?
Обещавам!
И ако ти се стори, че Драко ще се провали...
обещаваш ли... да извършиш онова...
което Черния лорд е възложил на Драко?
Обещавам!
Елате насам! Радост и носокървящи дражета, тъкмо за училище...
Повръщащи пастели.
В котлето, красавецо!
Ще въдворя ред! Мразя децата! Ще въдворя ред!
Перуански внезапен мрак?! - Добра инвестиция!
Ако искаш бързо да изчезнеш!
Привет, г-ци! Любовни еликсири, а?!
Истински са, но според слуховете, сестричке, ти се справяш и без тях.
В смисъл?! - Не излизаш ли с Дийн Томас?!
Не ви влиза в работата!
Колко струва това?! - Пет галеона!
А за мен?! - Пет галеона!
Но аз съм ви брат! - Десет галеона!
Хайде да си ходим!
Здравей, Рон! - Здрасти!
Как се справят Фред и Джордж? Повечето магазини фалираха.
Фред твърди, че ни трябва повече смях тези дни и мисля, че е прав.
О, не... всички си купувахме пръчките от Оливандър.
Хари...
въобразявам ли си или Драко и мамичка не искат да бъдат видени?
ИЗДИРВА СЕ ФЕНРИР ГРЕЙБЕК
"БОРГИН И БЪРК" ОСНОВАН 1883 ГОДИНА
"Дрънкало"?!
Много е сладък. Знаеш ли, че пее само на Бъдни вечер?
"Дрънкало"?! - Да, моля! Какво са бързоблаците?!
Невидими създания, които ти влизат през ушите и ти скашкват мозъка.
"Дрънкало"?!
Какво правеше Драко край онази странна ракла?
И кои бяха тези хора? Не осъзнавате ли - беше церемония.
Посвещение! - Престани, Хари!
Знам накъде биеш. - Това е факт! Той е един от тях!
Един от кои?
Хари е останал с впечатлението, че Драко Малфой е смъртожаден.
Дрън-дрън... за какво му е на Ти-знаеш-кой тъпак като Малфой?
Но какво правеше в "Боргин и Бърк"? Разглеждаше мебелите?
Шантав магазин, за шантаво момче.
Но баща му е смъртожаден. Всичко се подрежда...
Хърмаяни го видя!
Казах ти, не съм сигурна какво видях!
Имам нужда от малко въздух.
Какво беше това?!
- Не знам!
Спокойно, момчета! Сигурно първокурсник се прави на велик.
Ела, Драко. Седни! Скоро ще сме в Хогуортс.
Хогуортс... Какво жалко подобие на училище.
Щях да скоча от астрономическата обсерватория, ако щях да се връщам.
Какво означава това?
Да кажем, че няма да губя време с уроци по вълшебство догодина.
Нещо смешно ли ти е, Блейз?
Ще видим кой ще се смее последен.
Вие двамата вървете! Искам да проверя нещо!
Къде е Хари? - Вероятно вече е на перона. Хайде!
Мамичка не ти ли е казвала, че е невъзпитано да се подслушва, Потър?
Петрификус тоталус!
О, да... Умряла още преди да си спрял с лигите по брадичката.
Това е заради баща ми! Приятно пътуване обратно към Лондон!
Фените!
Здравей, Хари! - Луна?! Как разбра...
Бързоблаци! Главата ти е пълна с тях!
Съжалявам, че изпуснахме файтоните, Луна.
Няма нищо... Така все едно съм с приятел.
Но аз съм ти приятел, Луна! - Чудесно!
А... крайно време беше! Къде ли не ви търсих вас двамата?
Имена?!
Проф. Флитуик, учите ме пет години! - Никакви изключения, Потър!
Кои са тези хора? - Аврори, за охрана.
Защо ти е този бастун? - Не е бастун, а прът за подпиране!
И какво ще подпираш с него?
За какво ти е?! За да го използваш като оръжие?!
Достатъчно, г-н Филч! Лично гарантирам за г-н Малфой.
Хубаво лице, Потър!
Искаш ли да ти го поправя?
Според мен си много по-зловещо необикновен така, но ти решаваш.
Поправяла ли си нос преди?
Не, но съм поправяла пръсти. Колко по-различно може да бъде?
Ясно! Добре, пробвай!
Епискей!
Как изглеждам?! - Скучно обикновен!
Чудесно!
Не се тревожи! След малко ще дойде.
Престани да се тъпчеш! Най-добрият ни приятел изчезна!
Почакай! Обърни се, откачалке!
Отново има кръв по лицето си. Защо винаги е в кръв?
Изглежда, че този път е негова. - Къде беше?
Погледни си лицето! - После! Какво пропуснах?
Разпределителната шапка каза да сме смели и силни в тези времена.
Лесно й е да го каже, нали е шапка?
Добър вечер на всички! - Благодаря!
Първо, нека ви представя новия ви преподавател...
Хорас Слъгхорн.
Проф. Слъгхорн се съгласи да се върне като преподавател по отвари.
А учител по защита срещу черните изкуства ще стане проф. Снейп.
Както знаете, всеки от вас беше претърсен при пристигането си.
И имате право да знаете защо.
Имало едно време момче, което, като вас, сядало в тази зала...
разхождало се из коридорите на замъка, обикаляло по стълбищата...
За всички то било ученик, като всеки друг...
Името му...
Том Риддъл!
Днес, разбира се, е известен по света с друго име.
Ето защо аз заставам пред всички вас тази вечер...
и ви напомням простичката истина...
че всеки ден, всеки час... може би дори в тази минута...
черни сили се опитват да прехвърлят стените на замъка.
В края на краищата, най-голямото им оръжие... сте вие.
Ето ви нещо, върху което да помислите.
Сега, всички по леглата!
Много окуражаващо!
"История на магията" е по стълбите нагоре, дами, а не надолу.
Г-н Дейвис... Г-н Дейвис, това е женската тоалетна.
Потър! - Това не може да е на добре.
Забавляваме се, а?! - Имах свободен час, професоре.
Забелязах, но очаквах да го запълниш с отвари...
Или вече нямаш амбиция да бъдеш аврор?
Исках, но мислех, че трябва да имам "изключителен" на С.О.В.А.
Трябваше, докато проф. Снейп преподаваше по отвари.
Но проф. Слъгхорн, ще е щастлив да приеме и ученици с оценка
"надхвърлящ очакванията".
Великолепно! Веднага отивам! - Много добре!
Потър, вземи и Уизли със себе си! Изглежда прекалено щастлив!
Не искам да уча отвари! Предпочитам да тренирам за отбора по куидич.
Внимателното изучаване и подготовка са в основата на отварите...
А! Хари, момчето ми, започнах да се тревожа! Довел си и компания?
Рон Уизли, сър. - Не ме бива, затова ще си тръгвам.
Глупости! Приятелите на Хари са и мои. Извадете си учебниците!
Простете, сър, но сме без учебници. - Няма проблем! Потърсете в шкафа.
Та както казах, подготвих няколко отвари тази сутрин.
Някакви предположения какви са?
Да, г-це... - Грейнджър, сър.
Това е Веритасерум, отварата на истината.
А това е Многоликова отвара...
Тази е много трудна за правене. Нарича се Амортенция.
Най-силният любовен еликсир на света!
Мирише различно за всеки в зависимост от предпочитанията му.
Лично на мен ми ухае...
на току-що окосена трева...
на нов пергамент...
и на ментова... паста за зъби.
Амортенцията не създава истинска любов, защото е невъзможно,
но причинява силно увлечение или обсебеност...
и поради тази причина е, може би, най-опасната отвара...
в тази стая.
Сър, не ни казахте какво има в това?
О, да... това, което виждате пред вас, дами и господа,
е любопитна отварка, на име "Феликс Фелицис"...
Но е по-известна с името... - Течен късмет.
Да, г-це Грейнджър! Течен късмет!
Отчайващо трудна за правене и пагубна, ако объркаш нещо.
Една глътка и ще успеете във всичките си начинания...
поне докато отварата действа.
Ето това ще ви предложа днес!
Малко шишенце "течен късмет" за ученика, който в оставащия час
направи приличен опит за лекарството на Живата смърт.
Рецептата е на 10 страница в учебниците ви. Само да отбележа...
Досега само един ученик е постигнал качество, заслужаващо наградата.
Въпреки това, успех на всички!
Нека забъркването започне!
УЧЕБНИКЪТ ПРИНАДЛЕЖИ НА НЕЧИСТОКРЪВНИЯ ПРИНЦ
СРЕЖИ БОБЧЕТО ОТ СОПОФОР (СМАЧКАЙ ГО С НОЖ)
Как успяваш?! - Смачкай го, не го режи!
Не! В учебника изрично е написано да се реже!
Не, сериозно!
ИЗПОЛЗВАЙ 12 БОБЧЕТА (13)
Брадата на Мерлин! Идеална е!
Толкова идеална, че една капка би убила всички ни!
Ето, както обещах, едно шишенце с "Феликс Фелицис"...
Поздравления! И да го употребиш добре!
ОТВАРИ ЗА НАПРЕДНАЛИ
Здравей, Хари! Получил си съобщението ми. Влез!
Как си? - Добре съм, сър.
Приятно ли ти е в часовете?
Знам, че проф. Слъгхорн е много впечатлен от теб.
Мисля, че ме надценява, сър. - Така ли?!
Определено.
А как си с извънкласната дейност?
Сър?! - Виждам те често с г-ца Грейнджър.
И се чудех дали... - О, не, не... тоест...
Прекрасна е, приятели сме, но не! - Прости ми, просто бях любопитен.
Но стига приказки! Вероятно се чудиш, защо те повиках тази вечер?
Отговорът се крие тук!
Пред нас са спомени...
отнасящи за един определен човек - Волдемор...
или както е бил познат тогава - Том Риддъл.
Това шишенце съдържа спомена от първата ни среща.
Бих искал да го видиш, ако не възразяваш.
Трябва да призная, че писмото ви ме изненада, г-н Дъмбълдор.
През всички години, в които Том е бил тук, не е имал посетители!
Имахме инциденти с други деца, лоши неща...
Том, имаш посетител.
Как си, Том?
Не пипай!
Вие сте доктор, нали? - Не!
Аз съм професор.
Не ви вярвам! Иска ме в лудница!
Мислят, че съм... различен. - Може би са прави.
Не съм луд! - Хогуортс не е клиника за луди.
Хогуортс е училище... училище за магия.
Можеш да прави разни неща, нали, Том?
Неща, които другите деца не могат.
Мога да местя предмети, без да ги докосвам!
Мога да накарам животно да извърши нещо, без да съм го дресирал.
Мога да правя така, че злини да сполетят хора, които са ме обидили.
Мога да ги нараня,
ако поискам... Кой си ти?
Аз съм като теб, Том.
Различен съм!
Докажете го!
Струва ми се, Том, че нещо се опитва да излезе от дрешника ти?
Не търпим крадци в Хогуортс.
В Хогуортс ще учиш не само магии, но и умението да се владееш.
Разбираш ли ме?
Мога и да разговарям със змии!
Те ме намират... те ми нашепват!
Това нормално ли е за някого като мен?
Знаехте ли, сър?! Тогава...
Че току-що съм срещнал най-опасния Черен магьосник на всички времена?
Не!
Ако знаех, щях...
Докато учеше в Хогуортс, Том Риддъл се сближи с един конкретен учител.
Можеш ли да предположиш с кого?
Не върнахте проф. Слъгхорн само за да преподава отвари, нали, сър?
Не, не съм.
Проф. Слъгхорн притежава нещо, което много силно желая...
но не ми го дава.
Казахте, че проф. Слъгхорн ще иска да бъда част от колекцията му.
Така е! - И искате да му го позволя?
Да!
ПЕСЕНТА НА БОГОВЕТЕ
Добре, тази сутрин ви повиках на проби, за да видя какво умеете.
По-тихо! Моля ви!
Млъквайте!
Благодаря. Добре...
Миналогодишното участие в отбора не ви гарантира мястото. Ясно ли е?
Чудесно!
Без лоши чувства, нали, Уизли? - Лоши чувства ли?
Да... и аз ще се пробвам за пазач. Нищо лично.
Наистина ли? Изглеждаш доста здрав. Не си ли по-подходящ за бияч?
Пазачите трябва да са бързи и с добри рефлекси.
Мисля да рискувам! Ще ме запознаеш ли с приятелката си Грейнджър.
Не бих отказал да си поиграем заедно, ако ме разбираш...
Рон Уизли! Рон Уизли! - Давай, Рон!
Давай, Рон!
Давай, Кормак!
Хайде, Рон!
Конфундус!
Възхитително!
Признавам, помислих си, че ще изпусна последната.
Кормак го прие доста лошо.
Той те харесва, Хърмаяни... Кормак.
Противен е!
Чувала ли си това заклинание? "Сектумсемпра"?!
Не съм!
И ако имаш достойнство, ще върнеш учебника!
Но защо?! Сега е отличник! По-добър е и от теб, Хърмаяни.
Слъгхорн го мисли за гений!
На кого ли е бил?! Дай да видя! - Не!
Защо не?! - Страниците ще се разлепят.
"Страниците ще се разлепят"?! - Да!
Кой е Нечистокръвния принц? - Кой?!
Пише: "Учебникът принадлежи на Нечистокръвния принц".
От седмици имаш учебника, спиш с него и не се чудиш кой е Принца?
Не твърдя, че не ми е любопитно... И не спя с него!
Спиш! Вечер, преди сън, искам да си побъбрим, но четеш тъпия учебник.
Все едно съм с Хърмаяни!
Е, аз бях любопитна,
затова отидох... - В библиотеката! И?!
И нищо! Никъде не се споменава за този "Нечистокръвен принц".
Значи ударихме на камък! - Мислех, че ще си в "Трите метли".
Не! Спешна репетиция на музикалния хор, Хорас.
Искате ли по един бирен шейк?
Бяхме далеч на север, сред снежните преспи, но имахме норвежки шейни...
Елате насам! - Спуснахме се с тях по склона...
Бъдете естествени! - Добре!
Нещо за пиене?!
Три бирени шейка, моят с джинджифил, ако обичате.
По дяволите!
Мазник! - Рон, само си държат ръцете...
и се мляскат!
Искам да си ходя. - Моля?
Шегуваш се, нали? - Тя ми е сестра!
Е, и? Ако ние с теб се мляскахме, тя трябваше ли да си отиде?
Привет, момчето ми! - Сър! Радвам се да ви видя!
И аз... и аз... - Какво ви води насам?!
Ами... с "Трите метли" имам минало, което не искам да признавам,
но помня времето, когато се казваше "Едната метла".
Чудо голямо, Грейнджър.
Чуй ме добре, момчето ми! В миналото организирах приеми.
Само за избрани ученици. Интересува ли те?
За мен ще е чест, сър.
Заповядай и ти, Грейнджър.
С удоволствие, сър! - Чудесно! Очаквайте совата ми!
Радвам се, че те видях, Уолънби.
На какво играеш?!
Дъмбълдор ме помоли да се опознаем с него.
"Да се опознаете"?! - Все едно... но сигурно е важно.
Ако не беше, Дъмбълдор нямаше да ме помоли.
Имаш... малко...
Кейти, не знаеш какво може да бъде! Повярвай ми! Не го отваряй!
Чу ли я какво каза?! Че можело аз и тя да се мляскаме?
Ще й се!
Предупредих я! Предупредих я да не го отваря!
Не се приближавайте! Отдръпнете се! Всички!
Не го докосвайте, освен през опаковката.
Разбрахте ли?
Сигурна си, че Кейти не го е носила преди ходенето ви в "Трите метли"?
Както ви казах, отиде до тоалетната...
и когато се върна, пакетът беше с нея.
Каза, че е важно да го достави.
Каза ли на кого? - На проф. Дъмбълдор.
Добре, благодаря ти, Лийни! Можеш да си вървиш!
Защо винаги, когато нещо се случи, вие тримата присъствате?
Повярвайте ми, професоре! Питам се същото вече шест години!
О, Сивиръс.
Какво мислиш?
Мисля, че г-ца Бел има късмет, че е жива.
Прокълната е, нали? Познавам Кейти, извън игрището не би убила и муха!
Ако го е носела за Дъмбълдор, не е било доброволно.
Да, била е прокълната. - От Малфой!
Това е сериозно обвинение, Потър! - Безспорно!
Доказателства? - Просто знам!
Просто знаеш...
Имаш дарба, Потър, дарба, за която ние, простосмъртните, само мечтаем.
Колко лесно е...
да си Избрания.
Предлагам да си отивате по леглата. Всички!
МАЛФОЙ
Какво вижда Дийн в нея... В Джини?
Тя какво вижда в него?
В Дийн ли? Безупречен е! - Беше "мазник" преди пет часа.
Нарекох го така, но тогава опипваше сестра ми.
Нещо се пречупи в мен! Трябваше да го мразя, нали разбираш...
заради принципа. - Предполагам!
Та какво вижда в нея? - Не знам...
Тя е умна, забавна...
привлекателна... - Привлекателна?
Разбираш... има хубава кожа. - Кожа?!
Дийн е със сестра ми заради кожата? - Не, но може да бъде причина.
Хърмаяни има хубава кожа...
след като заговорихме за кожи.
Не съм се замислял над това...
Но... предполагам, че да... Много приятна.
Хайде вече да спим! - Добре.
МАЛФОЙ
Кажи ми, Кормак, виждал ли си се с чичо си Тибериус напоследък?
Да, сър! Дори ще ходя по празниците на лов с него и министъра.
Предай им много поздрави от мен. Ами ти виждал ли си чичо си, Белби?
Знайте, че чичото на Маркъс е изобретил "съхранителната отвара".
Работи ли върху нещо ново? - Не знам.
Не знам... с татко не си говорят! Татко смята отварите за глупост.
Заслужават си само тези, които са подправки.
А вие, г-це Грейнджър? Родителите ви какво работят в мъгълския свят?
Родителите ми са зъболекари.
Лекуват зъбите на хората. - Впечатляващо!
Това опасна професия ли е? - Не!
Въпреки че едно момче, Роби Фенуик, веднъж ухапа баща ми.
Направиха му десет шева!
А, г-це Уизли! Заповядайте, влезте!
Виж й очите! Пак са се скарали с Дийн.
Простете, по принцип не закъснявам.
Няма значение, тъкмо навреме за десерта. Ако Белби ти е оставил!
Какво? - Нищо.
Довиждане! Чао-чао!
Потър?! - Извинете, сър, гледах часовника.
О, да, интересен предмет.
Пясъкът се движи според качеството на разговора.
Ако е смислен, пясъкът пада бавно, а ако не...
Значи да си ходя! - Глупости!
Не се тревожи, момчето ми. За разлика от съучениците си...
Нека кажем, че едва ли ще се доберат до рафта.
До рафта ли, сър?
Всеки мой ученик, който стане известен, се озовава тук...
но ти вече си известен, нали, Хари?
Волдемор бил ли е на рафта, сър?
Познавате го, Том Риддъл. Били сте му учител.
Г-н Риддъл имаше много учители, докато беше в Хогуортс.
Какъв беше?
Съжалявам, сър, простете ми...
но той уби родителите ми.
Разбира се... Логично е да искаш да знаеш нещо повече.
Но се боя, че трябва да те разочаровам, Хари.
Когато се запознах с младия Риддъл, видях тих сирак, чудесно момче,
желаещо да бъде велик магьосник.
Не по-различен от другите. Не по-различен дори от теб.
Ако чудовището е съществувало, е било погребано дълбоко в него.
Успех днес, Рон!
Момчета, погледнете! Минава смотаняк!
Заложих, Рон! 2 галеона на "Грифиндор".
Успех, Рон! - Смотаняк!
Какво е облякъл?!
Е, как беше?
Как беше какво? - Приемът!
Доста скучен в действителност...
макар че на Хари му допадна десертът.
Слъгхорн ще прави и коледен.
И можем да си заведем някого. - Вероятно ще заведеш Маклагън.
Той е в Слъг-кръга, нали?
Всъщност мислех да поканя теб. - Така ли?
Успех днес, Рон!
Знам, че ще бъдеш страхотен!
Напускам! След мача отстъпвам мястото си на Маклагън!
Както желаеш. Сок!
Здравейте, всички!
Изглеждаш ужасно, Рон! Затова ли ти сложи нещо в чашата?
Тоник ли беше?
Течен късмет!
Не го пий, Рон!
Могат да те изключат за това! - Не знам за какво говориш!
Хайде, Хари! Имаме да печелим игра!
Да!
Уизли! Уизли! Уизли!
Да!
Уизли! Уизли! Уизли!
Да!
Уизли! Уизли! Уизли!
Не трябваше да го правиш. - Знам!
Може би трябваше да използвам заклинанието "Конфундус"?
Беше различно! Бяха само проби. Не беше истинска игра!
Не си му сложил...
Само си е мислел, че си.
Заклинание... Упражнявам се.
Много са добри.
Какво чувстваш, Хари?
Когато виждаш Дийн с Джини?
Знам...
Виждам начина, по който я гледаш!
Ти си най-добрият ми приятел.
Опа... мисля, че стаята е заета.
Какви са птичките?
Опугно!
Точно това чувствам.
Не мога да й помогна, че не търпи конкуренция...
Това, което имаме с Лав...
Как да ти кажа?! Няма спиране! Химия!
Правилно ли е?! Де да знам! Не съм сгоден!
Има пълното право да целува, която си поиска. Все ми е едно.
Имах ли намерение да ходим заедно на коледния прием у Слъгхорн? Да!
Сега... при тези обстоятелства, трябваше да си направя нов план.
Трябва ли? - Да! Защо?
Мислех, щом никой от двама ни няма да бъде с любимия,
да отидем заедно. Като приятели.
Защо не се сетих за това? - С кого ще ходиш?
Изненада. Поне ти нямаш проблеми. Можеш да поканиш всяка.
Виждаш ли момичето ето там?
Това е Ромилда Вейн. Опитва се да ти пробута любовен еликсир.
Наистина?
Хей, интересува се от теб, защото си мисли, че си Избрания!
Но аз съм Избрания!
Съжалявам, пошегувах се.
Ще поканя някоя, която харесвам. Някоя готина.
Не съм била в тази част на замъка...
поне не и будна! Аз съм сомнамбул...
затова си лягам с обувките!
Хармония нектере пасус!
Питие?
Невил! - Не се вредих за Слъг-кръга...
Но съм добре! Белби подава кърпите в кенефа.
Ще пропусна, приятелю! Благодаря! - Добре!
Хърмаяни, какво правиш! Проблеми? - Не! Просто избягах! Тоест...
Оставих Кормак под имела. - Кормак? Него ли покани?
Мислех, че ще подразни Рон най-много.
Има повече пипала и от лигава медуза.
Пастет от дракон? - Не, благодаря.
Много правилно! Вони ужасно.
Като се замисля, така ще отблъсна Кормак.
Ето го, идва!
Тъкмо отиде да си напудри носа.
Пак изпуснах приятелката ти, а тя определено си заслужава, нали?
Да! - Да!
Между другото, какво ям?!
Тестиси на дракон.
Току-що си спечели месец наказание, Маклагън.
Не бързай толкова... Потър!
Сър, мисля, че трябва да се върна на приема! Дамата ми...
Ще преживее липсата ти за малко. Трябва да ти предам съобщение.
Съобщение? - От проф. Дъмбълдор.
Каза, че ти праща много поздрави и ти пожелава приятна ваканция.
Ще пътува! И няма да се върне до края на срока.
Накъде ще пътува?
Махни си ръцете! Пусни ме!
Проф. Слъгхорн, намерих това момче да се размотава по горните етажи.
Твърди, че е поканен на приема ви. - Добре, добре! Излъгах!
Доволен ли си? - Аз ще го изведа навън.
Добре... професоре.
Добре, да продължаваме, да продължаваме...
Дори да съм проклел тая Бел, а аз не съм, какво ви пука?
Заклех се да те закрилям!
Дадох Нерушимата клетва!
Нямам нужда от защита!
Бях избран за това! Сред всички останали, аз!
Няма да се проваля! - Уплашен си, Драко.
Прикриваш го, но е очевидно. Нека ти помогна!
Не! Бях избран! Това е моят момент!
Нерушимата клетва? Сигурен ли си, че каза това?
Напълно. Защо?
Не можеш да нарушиш Нерушимата клетва!
Това някак и сам го разбрах.
Разбери...
По дяволите!
Липсваш ми!
Прелестно!
Досажда, иска да се мляскаме, а устните ми се подуха! Виж!
Няма нужда!
И какво става? Какво става, ако нарушиш Нерушимата клетва?
Умираш...
Волдемор е възложил на Драко Малфой задача?
Знам, че е лудост! - Хари, не мислиш ли, че Снейп
се е преструвал, че ще помогне на Драко, за да разбере какво крие.
Джини! Ела! - Не прозвуча така.
Може би Хари е прав, Ремус. Ако е положил Нерушимата клетва...
Опираме до това дали да се доверим на преценката на Дъмбълдор.
Дъмбълдор има доверие на Снейп, значи и аз.
Дъмбълдор допуска грешки. Сам ка... - Заслепен си от омраза!
Не съм! - Да, заслепен си!
Изчезват хора, Хари, всеки ден.
Можем да се доверим на малцина. Има ли противоречия, сме обречени.
Джини!
Отвори уста!
Вярваш ли ми?!
Чудесно е!
Направете ми място!
Пай?! - Аз не!
Трябва да простиш на Ремус. Мисли крайно при състоянието си.
А вие добре ли сте, г-н Уизли? - Следят ни! Всичките!
В повечето дни Моли не излиза от къщи.
Не е лесно.
Получихте ли совата ми? - Да, получих я!
Ако Дъмбълдор пътува, не се знае от министерството, но...
може би Дъмбълдор така иска.
А по въпроса за Драко Малфой... знам малко повече.
Продължете! - Изпратих агент в "Боргин и Бърк".
Мисля, че от това, което ми описа, за видяното в края на лятото,
предмета, от когото Драко се интересува...
е изчезваща ракла!
Изчезваща ракла? - Мода при появата на Волдемор.
Ако на вратата почука смъртожаден,
влизаш вътре и изчезваш за час-два.
На практика, може да те пренесе навсякъде! Доста е рисковано,
защото раклата е своенравна. - Какво стана с нея...
С раклата в "Боргин и Бърк"? - Нищо.
Все още си е там.
Беше много вкусно, Моли! - Наистина ли няма да пренощувате?
Не, трябва да тръгваме. Първата фаза на луната е най-лошата.
Ремус?
Скъпи...
Рон легна ли си? - Не още... не е!
Връзките ти.
Весела Коледа, Хари!
Весела Коледа!
Хари, не! - Ремус!
Джини!
Аз убих Сириус Блек! Аз убих Сириус Блек!
Ела ме хвани!
Хари, ела ме хвани!
Хари?
Вцепени се!
Хари!
Джини!
Моли!
Така лесно се добраха до теб! Имаш късмет, че си жив!
Осъзнаваш ли кой си, Хари? - Знам кой съм, Хърмаяни!
Извинявай.
Разбира се, че ще го нося. - Това е моят Уон-Уон!
Извини ме, трябва да повърна!
Откъде получаваш сведения, Том! Знаеш повече от половината учители.
Сър, вярно ли е, че проф. Мерисот излиза в пенсия?
Том, и да знаех, нямаше да ти кажа. Благодаря за ананаса. Любим ми е.
Но откъде знаеш?
Интуиция.
Небеса, вече е късно! По леглата, че иначе проф. Дипит ще ни накаже!
Ти си префект, Том. Не би искал да бъдеш наказан.
Мъчи ли те нещо? - Да, сър.
Не знаех към кого да се обърна.
Другите професори... Ами... не са като вас.
Може и да не ме разберат. - Продължавай.
Вчера бях в библиотеката... В забранената секция. И...
прочетох нещо странно за една рядка магия.
Помислих, че ще можете да ме просветлите.
Нарича се, ако правилно съм разбрал...
Моля? Не знам нищо за нея, а и да знаех, нямаше да ти кажа!
А сега се махай незабавно оттук! И да не си ми споменал пак за...
Объркан ли си? Ще се изненадам, ако не си.
Не разбирам. Какво стана?
Това, може би, е най-същественият спомен, който съм намерил!
И е лъжа! Споменът е бил фалшифициран
от човека, на когото принадлежи, стария ни приятел, проф. Слъгхорн.
Но защо ще променя спомена си? - Може би го е срам от него.
Но защо? - Защо наистина?
Помолих те да се сближиш с проф. Слъгхорн и ти го направи.
Сега искам да го убедиш да разкрие истинския си спомен. Все едно как.
Не го познавам толкова добре, сър.
Този спомен е всичко!
Без него ще сме слепи!
Без него ще оставим съдбата на света на случайността.
Нямаш избор!
Не бива да се проваляш!
Това е всичко за този урок.
Ще ви разкажа повече за безоарите следващия час. Свободни сте!
Фелис, не забравяй опашката си от плъх!
Аха... самият "принц на отварите"!
На какво дължа това удоволствие?
Сър, мога ли да ви попитам нещо? - Питай, момчето ми, питай!
Вчера бях в библиотеката... В забранената секция...
и видях нещо странно за една рядка магия.
Така ли?! За каква рядка магия?
Не знам, не си спомням името й.
Питах се, има ли магии, които са забранени за преподаване?
Аз съм учител по отвари, Хари, по-добре попитай проф. Снейп.
Да, но с него не се разбираме много добре...
Искам да кажа... че той не е като вас.
Може и да не ме разбере.
Ясно... Няма светлина без мрак.
Същото е при магиите. Лично аз избирам светлината.
Предлагам и ти да направиш същото.
Това ли казахте на Том Риддъл, сър, когато ви зададе същите въпроси?
Дъмбълдор те пратил, нали?
Нали?!
Да... А, ти ли си, Потър?
Съжалявам, зает съм!
Красива е, нали? Луната!
Божествена!
Среднощна закуска, а?
Видях кутията на леглото ти и си взех един...
или 20. Не спирам да мисля за нея, Хари.
Вчера твърдеше, че ти досаждала. - Никога не може да ми досади.
Мисля, че я обичам!
Ами... чудесно!
Дали знае за съществуването ми?! - Дано! Натискате се от три месеца.
Натискаме се?! За кого говориш?! - А ти за кого говориш?!
За Ромилда, разбира се! За Ромилда Вейн.
Добре... много смешно!
Това пък за какво беше?! - Не се шегувам! Влюбен съм в нея!
Чудесно, влюбен си! А познаваш ли я?!
Не... Ще ме запознаеш ли?!
Хайде, Рон! Ще те запозная с Ромилда Вейн!
НА ХАРИ С МНОГО ОБИЧ РОМИЛДА ВЕЙН
Съжалявам, сър! Не бих ви тревожил, ако наистина не беше важно!
Къде е Ромилда? - Какво му е на Уенби?
Много силен любовен еликсир. - Добре, повикай го да влезе.
Можеше и сам да му приготвиш противоотрова за нула време, Хари.
Реших, че трябва човек с повечко опит, сър.
Здравей, скъпа! Възхитителна си! - Май си прав.
Между другото, съжалявам, професоре... за днес.
За недоразумението. - Било, що било. Забравено е, нали?
Предполагам, че сте уморен през всичките тези години...
от въпросите... за Волдемор. - Не изричай това име!
Ето, момчето ми. На екс! - Какво е това?
Тоник, за нервите.
Какво стана с мен? - Любовен еликсир.
Доста силен при това.
Чувствам се ужасно. - Трябва да пийнеш нещо, момче.
Имам бирен шейк, вино,
медовина, за която имах други планове, но при това положение...
Заповядай, Потър. За живота!
Рон!
Професоре, направете нещо!
Но аз... не разбирам!
БЕЗОАРИ
Хайде, Рон! Дишай!
Тези момичета... ще ме убият!
Много съобразително, Хари, да използваш безоар.
Сигурно много се гордееш с ученика си, Хорас.
О, да, много се гордея.
Всички сме съгласни, че действията на Потър са героични. Въпросът е...
защо бяха необходими? - Защо наистина.
Изглежда е било подарък, Хорас. Спомняш ли си кой ти даде шишето?
Между другото се усеща аромат на омайно биле и череша...
когато не е отровено.
Аз мислех да го подаря на друг. - На кого, ако смея да запитам?
На вас, директоре.
Къде е той?! Къде е моят Уон-Уон?! Пита ли за мен?!
Какво прави тя тук? - Щях да те попитам същото!
Аз съм му гадже... - А аз... приятелка!
Не ме разсмивай! Не сте си говорили от седмици!
Пийна едно и вече ти е интересен!
Беше отровен, тъпачко.
И за протокола, винаги съм го намирала за интересен.
Ха! Виждаш ли? Усеща присъствието ми!
Не се тревожи, Уон-Уон! Тук съм!
Хърмаяни...
Това е да си млад и да усетиш любовното жило.
Хайде, всички. Г-н Уизли е в добри ръце.
Време беше, не мислиш ли?
Благодаря.
Замълчи!
"БОРГИН И БЪРК" ОСНОВАН 1883 ГОДИНА
Престани, Рон! Измагьосваш сняг.
Кажи ми пак как скъсах с Лавендър?
Ами... Дойде да те види в болницата...
и ти й каза нещо.
Не мисля, че разговорът беше особено дълъг.
Не ме разбирайте погрешно, но се радвам, че скъсахме.
Но тя изглежда разстроена.
Да... определено е.
Казваш, че не помниш нищо от онази вечер?
Ама съвсем нищо ли?
Има нещо...
Но не може да бъде! Бълнувах, нали?
Да, бълнуваше...
СЕКТУМСЕМПРА - ЗА ВРАГОВЕ
Хари!
Това е Кейти!
Кейти Бел!
Кейти! Как си?
Знам какво ще ме питаш, Хари, но не знам кой ме прокълна!
Опитвам се да си спомня, честно...
но... не мога.
Кейти?
Знам какво си направил, Малфой! Проклел си я, нали?
Сектумсемпра!
Волнера селентур!
ОТВАРИ ЗА НАПРЕДНАЛИ
Трябва да се отървеш от него. Днес!
Хвани ми ръката.
Нужната стая.
Ще скрием учебника на принца така,
че никой да не може да го намери. Включително ти.
Какво беше това?!
Виждаш ли?! Не знаеш какво можеш да намериш тук.
Добре, затвори си очите! Така няма да се изкушаваш.
Затвори си очите!
Можем и това да го скрием тук, ако искаш.
С Джини направихте ли го?! - Моля?!
Сещаш се! Да скриете учебника! - О, да!
А... да.
Все още нямаш късмет със Слъгхорн, нали?
Късмет?! Това е! Трябва ми само малко късмет!
Е? Как се чувстваш?
Отлично!
Повече от отлично!
Запомни, Слъгхорн обикновено вечеря рано,
разхожда се и се прибира в кабинета си.
Добре! Отивам при Хагрид! - Какво?!
Не! Хари, трябва да отидеш при Слъгхорн!
Имаме план! - Знам, но имам добро предчувствие
за Хагрид. Чувствам, че трябва да бъда там. Разбирате ли ме?
Не! - Знам що правя... или Феликс знае.
Здравей!
Брадата на Мерлин, Хари! - Съжалявам, сър.
Не трябваше да ви стряскам. Можеше да се покашлям.
Помислихте ме за проф. Спраут. - Да, разбира се, тоест...
Защо мислиш така? - Типично поведение, сър.
Промъквате се, подскочихте, когато ме чухте. Листа на мустачета...
Ценни са, нали? - 10 галеона за лист на черно...
Не че правя подобни сделки, но така съм чувал.
Интересът ми е само научен, разбира се.
Лично мен, това растение винаги ме е плашело.
Кажи ми как излезе от замъка, Хари? - През вратата, сър.
Отивам при Хагрид. Той е добър приятел и исках да го видя...
затова, ако нямате нищо против, ще тръгвам.
Хари! - Сър?!
Почти се стъмни! Не мога да позволя да излизаш навън сам-самичък.
Тогава елате с мен, сър!
Хари, настоявам да се върнеш с мен в замъка веднага!
Настояването ви е безсмислено, сър.
Какво те кара да говориш така?
Нямам представа.
Здравей, Хорас.
Брадата на Мерлин! Нима това е паяк-акромантула?
И то мъртъв, както виждам.
О, Боже! Мили приятелю, как въобще си успял да го убиеш?!
Да го убия ли?! Беше ми най-старият приятел!
Съжалявам, не знаех... - Не се тревожи, не си единствен.
Никой не ги разбира паяците.
Очите им стряскат хората. - Да не споменаваме челюстите.
Да, и те. - Хагрид...
не искам да бъда нетактичен, но отровата от акромантула е рядкост.
Може ли да извлека няколко шишенца? От научен интерес, разбира се.
Е, отровата вече няма да му трябва. - Четеш ми мислите.
Нося си няколко епруветки точно за подобни случаи.
Стар... преподавателски навик.
Дори сред себеподобните си, беше великолепен.
Просто великолепен!
Искаш ли да кажа няколко думи? - Да.
Имал ли е семейство? - О, да!
Сбогом... - Арагог!
Сбогом, Арагог! Цар на осмооките...
Тялото ти ще изгние...
Но душата ще остане...
И нека човешките ти приятели, намерят утеха в този тежък миг.
Той се завърна от битката...
с пречупена на две пръчка...
и беше тъжно...
Отгледах го от яйце. Като се роди беше мъничък...
не по-голям от пекинез... От пекинез!
Трогателно! Аз имах рибка, Франсис, към която бях много привързан.
Една сутрин слязох по стълбите, а тя беше изчезнала...
Пуф!
Странна работа! - Да...
но такъв е животът... предполагам.
Тъкмо да се впуснеш в него... и внезапно - пуф!
Пуф. - Пуф.
Ученичка ми подари Франсис.
Един пролетен следобед открих аквариум на бюрото си.
Беше пълен само с няколко сантиметра бистра вода...
а на повърхността се рееше цвете.
Гледах го как потъва!
Но точно преди да докосне дъното, се преобрази...
в рибка.
Красива магия...
чудесна за съзерцаване.
Цветето беше лилия, подарък от Лили...
твоята майка.
Денят, в който слязох по стълбите...
денят, в който аквариумът бе празен...
бе денят, в който майка ти...
Знам защо си тук...
но не мога да ти помогна!
Това ще ме съсипе!
Знаете ли защо оживях, професоре? Нощта, в която получих белега?
Заради нея!
Защото се е жертвала, защото е отказала да се отдръпне...
защото любовта й е била по-силна от Волдемор.
Не изричай това име! - Не ме е страх от него, професоре.
Ще ви призная нещо...
Нещо, което другите само предполагат.
Истина е! Аз съм Избрания!
Само аз мога да го унищожа, но затова
трябва да знам какво ви е попитал Том Риддъл
и какво сте му отговорили.
Бъдете смел, професоре.
Бъдете смел като майка ми!
Иначе скверните паметта й...
Иначе е умряла напразно...
Иначе аквариумът ще си остане празен... завинаги.
Моля те, не си мисли лошо за мен, след като го видиш.
Нямаш представа какъв беше дори тогава...
Вчера бях в библиотеката... В забранената секция. И...
прочетох нещо странно за една рядка магия.
Нарича се, ако правилно съм разбрал...
Хоркрукс.
Моля?! - Хоркрукс.
Докато четях срещнах думата и не я разбрах напълно.
Не знам къде си го прочел, Том, но това е черна магия, наистина черна.
Затова... се обърнах към вас.
"Хоркруксът" е предмет, в който някой е скрил част от душата си.
Но не разбрах как точно става, сър?
Разкъсваш душата си и скриваш част от нея в предмет.
Това те пази, ако те нападнат и тялото ти бъде унищожено.
Пази ме?! - Част от теб продължава да живее.
Или, казано с други думи, не можеш да умреш!
Как разкъсваш душата си?
Мисля, че знаеш отговора, Том.
С убийство! - Да!
Убийството разкъсва душата. Това е действие срещу същността ни.
Можеш ли да разкъсаш душата си повече от веднъж? Не е ли седем...
Седем?!
Брадата на Мерлин. Не е ли ужасно, че замисляш убийството на някого?
Но да разкъсаш душата си на седем части...
Това са само догадки, нали, Том? В сферата на науката...
Разбира се, сър!
Ще бъде нашата тайна.
Това надхвърля очакванията ми. - Смятате, че е успял, сър...
Създал е хоркрукс. - О, да, успял е!
И не веднъж! - Но какво са?
Може да са всичко. Най-обикновени предмети.
Като например пръстен... или нещо като книга.
Дневникът на Том Риддъл... - Е, хоркрукс, да!
Преди четири години, когато измъкна Джини от стаята и ми даде това...
знаех, че това е друг вид магия, толкова черна, толкова могъща.
Но досега не знаех колко. - А пръстенът?
Бе на майка му! Труден за намиране и още по-труден за унищожаване.
Но ако ги намерим и унищожим всичките...
Ще можем да победим Волдемор. - Как да ги намерим?
Може да са навсякъде! - Да! Но магии, особено черните...
оставят следи.
Затова пътувахте? Извън училището? - Да.
И мисля, че открих един...
но този път не вярвам, че ще успея да го унищожа сам-самичък.
Още веднъж, ще поискам прекалено много от теб, Хари.
Никога ли не допускате, че искате и очаквате прекалено много...
Не ви ли е хрумвало, с брилянтния ви ум, че не искам да го правя?
Желание е без значение!
Няма да преговарям с теб, Сивиръс. Ти се съгласи.
Няма какво повече да се обсъжда.
Здравей, Хари!
Трябва да се избръснеш, приятелю!
Понякога забравям колко си пораснал.
Понякога още виждам малкото момче от килера.
Прости сантименталността ми, Хари...
Аз съм старец. - За мен сте си все същият, сър.
Като майка си - безкрайно мил.
Днешното поколение не го цени, за жалост.
Мястото, което ще посетим тази вечер, е изключително опасно!
Обещах ти да участваш и няма да се отмятам, но при едно условие!
Трябва да изпълняваш всички мои заповеди без въпроси!
Да, сър! - Разбираш ли какво ти казвам?!
Заповядам ли да се криеш, ще се криеш...
Заповядам ли да бягаш, ще бягаш...
Заповядам ли да ме изоставиш, за да се спасиш, ще го направиш!
Обещай ми, Хари!
Обещавам!
Хвани ме за ръката!
Мислех, че не можем да се магипортираме в Хогуортс?
Е, моят пост си има плюсовете!
Това е мястото...
О, да...
Това място познава магията...
Сър... - Искаш ли да преминеш - плащаш...
а плащането цели да отслаби всеки нарушител.
Позволете на мен, сър. - О, не, Хари!
Твоята кръв е по-ценна от моята!
Волдемор едва ли ни е улеснил в намирането на скривалището.
Сигурно е заложил няколко капана.
Внимавай!
Ето там е!
Въпросът е как да се доберем до него?
Хари, ако обичаш.
Мислите ли, че вътре има хоркрукс, сър?
О, да!
Трябва да бъде изпита! Цялата! Трябва да бъде изпита!
Помниш условието, при което те взех със себе си?
Отварата може да ме парализира...
И да забравя защо съм тук...
Да ми причини такава болка, че да моля за облекчение.
Няма да ме слушаш!
Задачата ти, Хари, е да ме накараш да продължа да пия...
дори ако трябва насила. Разбра ли? - Защо да не я изпия аз, сър?
Защото съм по-стар, по-умен и по-малко ценен.
За твое здраве, Хари!
Професоре?
Професоре, чувате ли ме?
Професоре!
Не, не! - Трябва да пиете, както наредихте!
Стига! Спри! - Ще спре, ако продължите!
Не ме карай насила, моля те... - Съжалявам, сър!
Убий ме! Убий ме! - Не!
Аз съм виновен! Аз съм виновен!
Хайде, сър! Само още една!
Още една и край! Обещавам! Ще направя каквото поискате!
Обещавам!
Моля ви!
Хари!
Вода! Вода! - Вода!
Успяхме, сър! Погледнете!
Хари... вода!
Агуаменти! - Вода!
Лумос!
Лумос максима!
Вцепени се! Сектумсемпра!
Хари! - Инкарциус!
Вцепени се! - Хари!
Хари!
Адис темпорус!
"БОРГИН И БЪРК" ОСНОВАН 1883 ГОДИНА
Върнете се по домовете си! Без размотаване!
Трябва да ви заведа в болничното крило, сър. При мадам Помфри.
Не. Сивиръс... Трябва ми Сивиръс. Събуди го!
Разкажи му какво се случи и не говори с никой друг.
Сивиръс, Хари.
Скрий се долу, Хари!
Не говори и не се показвай без разрешението ми!
Каквото и да се случи, най-важно е да останеш долу.
Хари, изпълнявай!
Довери ми се!
Добър вечер, Драко!
Какво те води тук в пролетната нощ? - Кой е тук? Чух ви да си говорите!
Говорех на себе си... дори го намирам за много полезно.
Не си ли искал да бъдеш сам, Драко?
Драко, ти не си убиец.
Откъде знаете какъв съм? Ще ви шокирам!
Че ти прокле Кейти Бел, за да ми даде прокълнатата огърлица?
Или в медовина, която е за мен, те сложи отрова. Прощавай, Драко...
но мисля, че действията ти са така жалки, сякаш си желал провал.
Той ми се доверява! Бях избран!
Тогава нека те улесня! - Експелиармус!
Много добре, отлично!
Не си сам!
Има и други.
Но как?
Изчезващата ракла в Нужната стая...
Поправих я! - Нека позная!
Тя има сестра! Близначка! - В "Боргин и Бърк"...
Създават проход! - Гениално!
Драко, преди години, познавах момче,
което взе поредица от погрешни решения.
Моля те, нека ти помогна! - Не искам помощта ти!
Не разбирате ли?! Трябва да го направя!
Трябва да ви убия! Иначе той ще ме убие!
Я, какво си имаме тук?
Браво, Драко!
Добър вечер, Белатрикс!
Ще ме запознаеш ли с приятелите си? - С удоволствие, Албус...
но се боя, че нямаме време.
Направи го!
Няма кураж! Същият като баща си е.
Нека го направя по моя начин. - Не!
Черния лорд възложи на него да го направи.
Това е твоят миг. Направи го!
Хайде, Драко! Сега!
Не!
Сивиръс...
Моля те!
Авада Кедавра!
Да!
Хагрид!
Хагрид... Ехо! - Снейп!
Ехо! - Той ти вярваше!
Продължавай! - Инкарцерус!
Отбранявай се, страхливецо! Отбранявай се!
Не! Той принадлежи на Черния лорд.
Сектумсемпра!
Как смееш да прилагаш собствените ми заклинания срещу мен, Потър?
Да... Аз съм Нечистокръвния принц.
Потър, предвид случилото се...
Ако чувстваш, че имаш нужда да поговориш с някого...
Трябва да знаеш, че за проф. Дъмбълдор...
ти означаваше много.
АЛБУС ПЕРЦИВАЛ УЛФРИК БРАЙЪН ДЪМБЪЛДОР
Мислиш ли, че щеше да го направи? Драко?
Не... Не, той сваляше пръчката си.
Довърши го Снейп. Винаги е бил Снейп.
А аз нищо не направих.
Фалшив е!
Отвори го!
"До Черния лорд:
Ще съм мъртъв преди да го прочетеш, но знай, че аз разгадах тайната ти.
Откраднах хоркрукса и възнамерявам при първа възможност да го унищожа.
Изправям се пред смъртта с надежда, щом ти се опълчат, да си смъртен.
Р. А. Б."
Кой е Р. А. Б.?! - Не знам...
Но който и да е, притежава истинския хоркрукс.
Което означава, че всичко е било напразно. Всичко...
Рон прие връзката ви. На теб и Джини!
Но в негово присъствие сведи целувките до минимум.
Няма да се върна, Хърмаяни.
Трябва да довърша това, което Дъмбълдор започна и...
Не знам къде ще ме отведе това, но ще ви кажа къде съм, щом мога.
Винаги съм се възхищавала на смелостта ти, Хари...
но понякога си много наивен.
Наистина ли мислиш, че ще можеш да намериш останалите хоркрукси сам?
Нуждаеш се от нас, Хари!
Досега не съм осъзнавал колко прекрасно е било това място.
превод: Георги Гюрчев редакция: Свилен и Люси
РЕЖИСЬОР Дейвид Йейтс