Evo ga, dolazi. -Zdravo, Pole.
Može slika, gospodine Medvig? -Da, naravno.
Hvala. -Nema ne čemu. -Odlično.
Zdravo, Pole, kako si? -Sjajno, a ti?
Ko je taj tip? -Pol Medvig.
On ti je predsednik Lige Glasača. -Drago mi je. Zdravo, sine.
Ovo je najveća vucibatina u državi.
Čuo sam da hrani hiljadu ljudi nedeljno.
Je l' istina da ćete da smenite guvernera Hartmana?
Šta mislite o Ralfu Henriju i Reformističkoj Partiji?
Ako Ralf Henri toliko želi nekoga da preobrati,
što ne krene od svog sina? Taj je stalno u nekim problemima.
To vam je zato što u usta uzimate pristojne ljude.
Malo reforme ni vama ne bi škodilo.
Iskreno mislim da bi za državu najbolje bilo, ne da vas neko popravlja...
već da vas ukloni. Sklonite mi se sa puta, jeftina vucibatino.
Kakva šljiska!
Ko je to? -Ćerka Ralfa Henrija.
Stvarno?
Hej, Ede... -Zdravo, Pole.
Upravo sam sreo jednu sjajnu damicu.
Stvarno? -Da. Zalepila mi šamarčinu.
Baš lepo. -Hej, Slose, dođi ovamo.
Vidi... -Ne kapiram. -Šta hoćete? -Nije važno.
Idi do matorog Henrija i reci mu da želim da se vidimo, u redu?
Ta vam je dobra! -Zašto?
Vi to ozbiljno? -Što da ne?
Šta će Nik Varna i ostali momci reći...
kad čuju da razgovarate sa reformističkim kandidatom?
Baš me briga šta će oni reći. -Bolje bi bilo da vas bude briga.
Ma nemoj? -Da, ako želite da i dalje budete šef.
A tebi bi bolje bilo da pripaziš na jezičinu, mladiću. Dođi ovamo.
Pustite me, čujete?
Reci Medvigu da želim odmah da ga vidim. -Da, gospodine Varna.
Treba ti četvorka, Ede. -Hajde, Ede.
Ede, Nik Varna želi da se vidi sa Polom.
Mali Džo, burazeru, to je to.
Reći ću mu da ste ovde.
Da, čuvaj se, Gase. U redu.
Zdravo, Ede.
Nik Varna je u prizemlju.
Stvarno? -Traži odmah da te vidi, Pole.
Recite mu da sam zauzet. -Ali, Pole...
Recite mu, ako sačeka, možda kasnije nađem malo vremena za njega.
Reci mu.
Pole... -Da?
Stvarno misliš da izguraš tu sumanutu ideju?
Koju sumanutu ideju?
Da igraš na reformističku kartu starog Henrija.
Tako je. -Ne valja.
Ne valja? -Da.
Ne valja kao ni te čarape.
Stani malo, šta njima fali?
Taj sat. -Da?
Previše glasno kuca.
Znaš, meni se baš svideo.
Da, Henri i ja ćemo večeras dobro da zakuvamo uz večeru.
U njegovoj kući.
Nego, Ede, Henrijevoj ćerki je rođendan, šta misliš, šta da joj odnesem?
Hoćeš da ostaviš dobar utisak? -Naravno.
Ništa. -Zašto?
Zato što ljudima ne treba ništa poklanjati...
osim ako nisi siguran da žele poklon od tebe.
Može biti.
Ali, ne želim da propustim ovakvu priliku. Znaš, ja volim... -U redu.
Poklonio joj kabriolet ili šaku dijamanata.
Pa, pretpostavljam da se ti bolje od mene razumeš u te stvari.
Misliš da će Henri ostati u igri i posle izbora?
Znam da hoće.
Pa, praktično mi je dao ključ od svoje kuće.
Da, stakleni ključ.
Pazi samo da ti se ne polomi u ruci. -Ne brini.
Neće.
Koliko si zagrizao za nju?
Ede...
Oženiću se Dženet Henri.
Naravno, to još uvek niko ne zna osim tebe i mene.
Onda, insistiraj da se venčate pre izbora.
Onda si siguran da ćeš i ti nešto ušićariti.
Ali, gospodine Varna, izričito je naredio... -Zaveži, Osvalde.
Izvoli.
Sedi.
Cigaru? -Hvala.
Znaš, Pole, sinoć su mi zatvorili lokal.
Većina inventara mi je polomljeno.
Da. Čitali smo u novinama.
Rejni reče da si ti lično to naredio.
Šta ti misliš o tome, Ede?
Mislim da je Rejni zaslužio jedan lep, dugačak odmor.
Biznis je biznis, politika je politika i ne bi trebalo da se mešaju.
Platio sam zaštitu, Pole, i želim zaštitu.
Da ti kažem nešto, Nik...
Očistićemo ovaj grad.
Previše sam jak da bi me ti sad izbacio iz posla.
Možda previše jak da bi to prihvatio, ali prihvatićeš.
Biće kako ja kažem. -A ne, neće.
Zlatni Klub će večeras biti otvoren.
Daj mi Rejnija.
Zdravo, Rejni, Pol je. Kako tvoji? Dobro.
Vidi ovako, Rejni,
upravo sam čuo da Nik večeras otvara Zlatni Klub.
Da, razbucaj ga tako da se sve puši!
Tako, Nik, sad znaš gde ti je mesto. -Hvala.
Kažem vam, nemate nikakvog razloga za brigu.
Ne smemo zaboraviti opoziciju.
Taj momak me podseća na električnu ogradu.
Po ceo dan zuji na okolo a propušta samo vetar.
Politika je prosta.
Potrebno je samo malo mišića. Mišićima sam i krenuo u politiku.
Tada sam još bio pomoćnik starom Cimermanu, vodoinstalateru.
Šalite se, gospodine Medvig.
Na šta mislite, na vodoinstalatera ili na mišiće?
Ne mogu da vas zamislim kao vodoinstalatera.
Ne? Svratiću jednom do vašeg kupatila da vam pokažem.
Pa, Pole, moram priznati da si prešao dugačak put. -Da.
Kafa će biti poslužena u dnevnoj sobi, gospodine Medvig.
U redu.
Simpatičan je, ali zar ne misliš da će kao partner biti dosadan?
Polova podrška za mene predstavlja mesto guvernera.
Znam, ali da li je mesto guvernera vredno toga? -Ne šali se s tim.
I moraš biti fina prema njemu Dženet, bar dok ne prođu izbori.
U redu, tata, ako ništa, bar je duhovit.
Dženet... -Zašto nisi došao na večeru?
Sa Medvigom? Pre bih sebi prerezao grkljan. Treba mi neki dinar.
Ali, već sam ti dala sve što sam imala.
Onda traži na zajam od tate. -Ne mogu.
Tejlore, zašto ne prestaneš da se kockaš?
Nemoj mi držati propovedi. -I neću. Ali, ako prestaneš, bar na kratko.
Tejlore...
Dženet, izvini na trenutak. -Naravno.
Da li shvataš koliko mi je neprijatno zbog tvog odnosa prema Medvigu?
Nisam se ja kandidovao za guvernera. -Ja jesam.
Tvoja kockanja, noćni provodi i pijančenja moraju da prestanu.
Baš lepo. -Ozbiljno ti govorim. U ponedeljak ću ti naći neki posao.
Ako te ni to ne dotera u red, moraću... Gde ćeš? -Napolje.
Hvala.
Hej, stigao je Ed Bomont. Dođite.
Izvoli, Ede.
Da te upoznam sa Dženet Henri. Ovo je Ed Bomont.
Drago mi je.
Dakle, vi ste pomoćnik gospodina Medviga.
Pre bih rekao, partner.
Hoćeš nešto da pojedeš, Ede?
Gospodine Henri, da li znate Eda Bomonta? -Da, da, znam ko ste.
Doneo sam ovo što si tražio za gospodina Henrija. -Da, da, hvala, Ede.
Zašto ne ostanete na kafi, gospodine Bomont?
Da, naravno, dođi.
Jena kafica da se malo rasaniš.
Kafu za gospodina Bomonta. I brendi? -Hvala.
Znaš, Ede, baš sam pričao Dženet, gospođici Henri,
o onom vremenu kad sam radio u novinama.
Da, rekli ste da ste radili u Observeru, ali niste rekli šta ste radili.
Pa, to je bilo kao neko odeljenje za kontrolu prodaje, tako reći.
Obilazio sam različite trafike i tražio novine...
ako bi mi trafikant dao Observer, to bi bilo u redu.
Ako bi mi dao Post, zviznuo bih ga. Tako bih ga naučio lekciju.
Vi ste bili nešto kao Observerov misionar?
Ne, pošto sam nešto kasnije napravio isti dogovor i sa Postom..
Kako si onda opsluživao obe novine, Pole?
Lepo, ako bi mi trafikant dao Observer, zviznuo bih ga u Postovo ime.
Ako mi da Post, ja ga zviznem za Observer. Jako prosto.
Očigledno da ste sedeli na dve stolice, gospodine Medvig.
Zar ne, gospodine Bomont?
Da, ali tu je bila i jedna kvaka. Obično sam dobro pazio šta radim.
Ali, jednom sam pogrešio. Sećam se, to je bilo na ćošku Treće i Brodveja...
zviznuo sam tipa zato što mi je dao Observer.
Oko nedelju dana sam se zaboravio, i otišao sam u istu trafiku.
Tip mi je dao Post a ja sam ga opet zviznuo.
Trebalo je da mu vidite izraz lica.
Zar je imao čime da napravi izraz?
Naravno, samo sam ga "pomilovao" levicom.
Ali, niste čuli najbolje.
Nešto kasnije kad se cela ta gungula malo stišala...
opet sam se vratio na isto mesto.
Kad me je video da dolazim šta mislite, šta mi je tip dao?
Hrišćanski naučni mesečnik.
I vi ste ga, opet zviznuli?
Nisam, sa Mesečnikom nisam imao nikakav sporazum.
Baš šteta.
Moram da krenem.
Laku noć, gospodine Henri. -Laku noć.
Laku noć, Pole. -Vidimo se sutra, Ede.
Otpratiću vas, gospodine Bomont.
Baš mi je žao što odlazite ovako brzo, gospodine Bomont.
Sigurna sam da i vi znate neke interesantne priče.
Mislim da je za jedno veče bilo dovoljno smeha pričama sa suprotne strane.
Teško da ste vi tip kom se ljudi smeju.
Postoje i ljudi koji se ne smeju Polu.
Pa, zanimljiv je na određeno vreme.
Kako podnosite da svaki dan provodite sa njim?
Jako dobro se slažem sa Polom jer svaki dan strahovito napreduje.
Mogli biste i vi jednom da probate.
Ede! -Zdravo, Opal.
Svuda sam te tražila.
Išao sam sa tvojim bratom do Henrija.
Ede, treba mi tvoja pomoć, potrebno mi je nešto novca.
Da. Koliko? -Sve što imaš.
Ništa me ne pitaj.
I, molim te, nemoj da kažeš, Polu.
U redu, Mrvice.
Divan si.
Gospodina Varnu, molim. Tejlor Henri.
Halo, Nik. Imam za tebe 500 dolara.
Ali, Nik, ostatak ću ti doneti u narednih par dana, obećavam.
Ljut je... ali će uzeti 500 dolara.
Kako da ti se zahvalim, dušo?
Ede!
Idemo, Mrvice. -Čekaj.
Obuci se. -Šta miliš, ko si ti, Bomonte?
Požuri. -Nigde ja ne idem, odlazi.
Naravno, sa tobom. -Tejlore, spreči ga.
Pusti me! Pusti!
Evo ti ključ, Mrvice.
Mrzim te. -Zaboravićeš, mala.
Ne, neću, nikad. Laku noć. -Ulazim sa tobom.
Da me zaključaš u moju sobu, možda? -Nije loša ideja.
Ne možeš me sprečiti da se viđam sa Tejlorom. Ne može ni Pol.
Imam pravo na sreću, baš kao i svi.
Slobodna sam, bela... -I imaš 18 godina.
Šta je tu loše?
Mnoge devojke se već udaju sa 18.
Čak se i Tejlorova majka udala sa 18.
Hej, oko čega ste se sad vas dvoje zakačili?
Šta je bilo, nisi se najeo na zabavi?
Jesam li ja to čuo da je neko pomenuo Tejlora Henrija?
Opet se viđaš s njim?
Ne, ja sam ga slučajno spomenuo.
Ne moraš zbog mene da lažeš. Da, videla sam ga večeras.
Posle svega što sam ti rekao?
Gde su bili? -U noćnom klubu.
Nismo! Bila sam u njegovom stanu.
Bila si... -I nemam pojma šta set to tebe tiče!
Ti si mi brat a ne pas čuvar.
Moja sestra se neće viđati sa jeftinim, pokvarenim, lajavim plejbojem kao...
Nije plejboj! Znaš i sam!
Je l' ti ovo prvi put da si bila u njegovom stanu?
Ne, nije, bila sam već desetak puta!
Halo? -Ede? Ede...
Pol je krenuo za Tejlorom kod Henrijevih. Ubiće ga!
Smiri se, Mrvice. Pol nije baš toliko lud.
Ispao bih budala da se pojavim tamo u ovo doba noći.
Idi na spavanje.
Mislio sam da si otišao kući.
Jesi li pronašao Tejlora Henrija?
Opal te je zvala, je l' da? -Jeste.
Jesi li ga našao?
Našao sam starog.
Imali smo dugačak razgovor.
Je l' Tejlor bio tamo? -Nije.
Zašto?
Leži ispred kuće i nije mu ni do čega. Mrtav je.
Da, pa?
Jesi li shvatio šta sam ti rekao?
Naravno. -I?
Šta i?
Ubijen je.
I šta sad očekuješ? Da se rasplačem?
Da pozovem policiju?
Zar oni ne znaju?
Nigde nikog nije bilo kad sam ga pronašao.
Mislio sam, bolje da vidim sa tobom pre nego što bilo šta preduzmem.
Je l' u redu da kažem da sam ga ja pronašao? -Što da ne?
Ede, ti si budala.
Jedan od nas jeste.
Hej... idem da pitam Dženet da li joj treba prevoz do kuće.
Ja ne bih... -Zašto?
Sigurno želi da ide sa ocem. -Da.
Hej, Nik. -Da.
Imam ideju. -Reci.
Zašto odmah ovde ne sredimo Medviga? -Šta?
Tako bi mogli odma' ovde i da ga sa'rane.
Kad mi bude trebao tvoj savet, pitaću te.
Primite moje saučešće, gospodine Henri.
Tejlor mi je bio prijatelj i fini momak. -Hvala.
Mogu li, molim vas da porazgovaram sa vama? -O čemu?
Pretpostavljam da shvatate da vam sve ovo, politički ne ide u prilog.
Zašto? -Zbog Medviga.
Observer već nagađa da je on ubio vašeg sina.
I neće dugo proći dok pola države ne poveruje u to.
Obrati pažnju.
Kako ti se to dopada? Varna se trpa gde mu nije mesto.
Baš ima petlju. Idem tamo da mu nešto pokažem.
Hej, smiri živce.
Ali, sa mnom i Observerom vi ste na sigurnom.
Razmislite malo. -Ne, hvala.
Kako hoćete.
Prijatan dan, gospođice Henri.
Gde ćeš? -Naći ćemo se u kolima.
Gospođice Medvig!
Možemo li, na trenutak da porazgovaramo?
Voleli ste Tejlora, zar ne?
Upravo sam čula nešto što biste vi trebali da znate.
O čemu? -O Tejlorovom ubistvu.
Hej, Opal!
Idemo li, Mrvice?
Gospođica Medvig i ja vodimo privatni razgovor.
Na sahrani nije ni vreme ni mesto da se priča o ubistvu. Čak ni privatno.
Jeste, ako ste čuli Nika Varnu koji kaže...
da ima dovoljno dokaza kojima može nekoga da optuži za Tejlorovo ubistvo.
To je rekao?
Koga?
Vašeg brata.
Zašto svoje glasine ne širite tamo gde neko želi da ih čuje?
Ne obraćaj pažnju na to, Opal. To je samo pokušaj Nika Varne...
Šta ste se raskokodakali?
Zdravo, Mrvice.
Znam. Nije ti lako.
Pomeri se, ja ću te odvesti kući. -Ne!
OKRUŽNI TUŽILAC
Žao mi je gospodine Bomont, gospodin Far nije tu.
Kad se vraća? -Ne znam, ništa mi nije rekao.
Najbolje bi bilo da ga sačekam u kancelariji.
Ne možete! Gospodin Far će se ljutiti. -Zar ti se ne sviđa ovaj posao, sinak?
To si ti, Ede!
Taj blesavi klinac, nikad ništa ne shvati kako mu se kaže.
"Gospodin Bouman" tako mi je rekao.
Pokušavaš da me izbegneš sad kad je Pol u nevolji?
Ne, Ede, znaš da nije tako. Evo, uzmi cigaru.
Znaš, Ede, neki misle da jako sporo rešavamo ovo ubistvo.
Stvarno?
Šta imate?
Evo, pogledaj ovo, pa mi reci šta misliš.
Nemoj misliti da ja tome pridajem bilo kakvu važnost, Ede.
Budale pišu anonimna pisma za svakakve slučajeve.
Ako Pol Medvig nije ubio Tejlora Henrija...
kako to da baš njegov najbolji prijatelj pronađe telo?
Ede, pobogu, ne misliš valjda da sam to ozbiljno shvatio?
Samo sam želeo da ti pokažem.
Jesi li rekao nešto Polu? -Za pismo? Ne.
Onda i nemoj.
Šta hoće Nik Varna? -Sutra dolazi kod mene.
Pa, moram da ga saslušam, Ede!
Pritiskaju nas sa svih strana, naročito Observer.
Ne mogu samo da sedim ovde i da...
Ako ti Pol tako kaže, sedećeš, stajaćeš ili ćeš voziti bicikl.
Ja sam javni tužilac ovog okruga, i ja ću...
Pa, naravno, ako ti... ako Pol...
Ako postoji dobar razlog zašto ne bih. -Ne postoji nikakav razlog.
I ne bih voleo da šetaš naokolo misleći da ima.
A večeras ću ti kupiti bicikl.
Kupite svoj primerak. Čitajte sve o tome.
Da li je Medvig umešan u Henrijevo ubistvo?
Pročitajte sve o ubistvu. Kupite svoj primerak.
Da li je Medvig umešan u Henrijevo ubistvo?
Pročitajte sve o Henrijevom ubistvu!
Jesi li video Observer, Pole? -Jesam.
I?
Hoćemo li opet sve ispočetka sa tim "I? Šta i?"?
Ne moramo, ako ne želiš.
Ede, prestani da razbijaš glavu glupostima.
Godinama novine pišu protiv mene, a ja i dalje imam svoju stolicu.
Da li bi želeo da sedneš u električnu stolicu?
Šta to pokušavaš? Da me uplašiš?
Observer već pominje i nekog tajnog svedoka.
Bla-bla-truć.
Ako ima nešto, Varna će to sigurno odneti u novine.
On je taj koji širi svu tu prljavštinu.
Izgladi nesporazume koje imaš s njim, Pole.
Ništa ja neću gladiti sa tim razrokim žabarom.
Ima da nauči da kad ja kažem da je nečemu kraj, onda je kraj.
Ono što važi za tvoje u partiji, važi i za sve ostale?
E pa, taj sistem je do sad jako dobro funkcionisao, zar ne?
Izvini što te gnjavim glupostima. -Tako je, glupostima.
I ne želim više ni reč da čujem ni o Niku Varni, ni o Tejloru Henriju.
U redu, pobrinuću se da ne moraš.
Zdravo.
Šta je ovo, kurtoazna poseta?
Ne sviđam vam se, zar ne, gospodine Bomont?
Ne bih rekao.
Drago mi je. I pored tog nevoljnog priznanja.
Zašto vam je drago?
Iz nekog nejasnog razloga, mislim da ste fini.
Možda razlog i nije toliko nejasan.
Nadala sam se da ćete mi pomoći da pronađem Tejlorovog ubicu.
Da li vam delujem kao neko ko ganja ubice?
Delujete kao neko ko bi mogao da ih ganja.
Sigurna sam da biste mogli da mi kažete jednu stvar koja me interesuje.
A to je?
Da li ga je Pol ubio? -Nije.
Sigurni ste?
Vi ste Polov najbolji prijatelj i pronašli ste Tejlorovo telo.
U redu, dajte mi.
Šta? -Pismo. Hajde, dajte.
Imam već jedno isto ovakvo. Od nekog maloumnog šaljivdžije.
Ali ako nije šaljivdžija, moram da znam.
Zar mi nećete pomoći?
Ne.
Shvatam. Bojite se.
Mislite da će Pol pogrešno shvatiti, zato što ste mu prijatelj.
Ne zanosite se glupostima.
Da želim da vam pomognem, ili da sam želeo...
svejedno bi bilo čiji sam prijatelj.
Ali, rekli ste da vam se sviđam. -Naravno.
Zgodni ste, lepi i fino vaspitani.
Ali, van ove sobe vam ništa ne bih verovao.
Spuštate se ispod svog nivoa, a ja to ne volim.
Mislite da ste previše dobri za mene.
E pa, sestro, slučajno ja mislim da sam predobar za vas.
Ko je? -Pol.
Pol! -Ovamo.
Uđi.
Ćao, Ede.
Pakuješ se?
Da.
Gde ćeš? U Njujork? -Za početak.
Kad se vraćaš?
Ne vraćam se.
Vidi, Ede, ako sam rekao nešto... -Moram da svratim do zlatara.
Hoćeš sa mnom? -Da, naravno.
Putuješ sam, je l' da?
Hajde, idemo.
Njujork. Tamo je sad hladno.
Siguran si da želiš da ideš? -Dosta mi je ove malograđanštine.
Misliš na mene, pretpostavljam.
Znaš, Ede, sa tobom je užasno teško slagati se.
Nikad nisam tvrdio suprotno.
Jesi li za piće? Da nazdravimo za oproštaj. -Važi.
Zdravo, Pole. -Ćao, Pole.
Ćao, Ede. -Zdravo, Pole. -Zdravo, momci.
Dva piva.
E pa, Ede...
pretpostavljam da nemaš neko visoko mišljenje o meni kao političaru?
A šta ti misliš? -Dobro mi ide.
Ne smatram sebe, tamo nekim Napoleonom,
ali sam napredovao od samog početka.
To ti misliš.
Šta hoćeš od mene,
da napišem Niku ljubavno pismo i da kažem da mu je sve oprošteno?
To, uopšte nije loša ideja.
Ede, znam samo, kad kreneš u borbu moraš i da je završiš.
A zašto si ti stao na njegovu stranu?
Nisam stao na Nikovu stranu.
Samo mi je dosadilo da te svi nadmudruju, i to je sve.
Ko je mene nadmudrio?
U redu, njuškalo, daj to ovamo.
Hajde, reci. Ko me je nadmudrio?
Je l' moraš to da pitaš? Podržavao si reformiste...
sve dok se nisi upustio u otvorenu borbu sa Nikom.
I ni to ti nije bilo dosta nego si se uhvatio u kolo sa tipom...
koji će te šutnuti istog trenutka kad bude bio izabran.
Sve zbog neke tamo damice koja te ne bi... -Prekini!
Moram da krenem. -Čekaj malo, Ede.
Sklanjaj ruke s mene. -O'ladi, bre malo, u redu? Daj!
Pusti me! -Sedi, Ede.
Gubi se. Gubi se!
Došao je Bomont. -Dobro, uvedi ga.
Izvoli.
Hvala što si pokušao da urazumiš Pola.
Mislio sam da greši. -Znaće da jeste kad završim sa njim.
Samo našto da razjasnimo.
Da li ste se Pol i ti razišli zauvek?
Zvao si me, je l' tako? -Jesam.
I ja sam došao, je l' tako? -U redu.
Imaš neki plan? -Da odem u Njujork.
I ovde bi moglo da ti bude dobro. -Kako?
Sigurno svašta znaš o Polu Medvigu.
Šta predlažeš?
Hvala.
Zašto je Pol koknuo mladog Tejlora?
Lepa kuca. Koliko ima godina? -Sedam.
Nisi mi odgovorio na pitanje.
Nisi mi rekao šta predlažeš.
Daću ti da upravljaš najboljom kockarnicom u gradu.
Pustiću je da upravljaš kako ti odgovara i daću ti zaštitu.
Zašto bi ti meni davao bilo kakvu zaštitu?
Nisi valjda toliko blesav da se porediš sa mnom?
To nije bila moja ideja.
Sedi.
Evo kako ćemo.
Daću ti deset hiljada u kešu odmah, još 10 one noći kad Pol izgubi izbore,
a ponuda za kockarnicu i dalje stoji.
Šta treba da radim?
Metjus, izdavač Observera je ispred.
Hoću da mu ispričaš sve gadosti o Polu i o tome kako upravlja ovim gradom.
Veći deo je najobičnija rutina. Ništa vredno pomena.
U redu. Ali nečega ima u ubistvu Tejlora Henrija.
Mogli bismo odatle da počnemo.
Možda. -Misliš, mogli bismo da počnemo sa 10 hiljadarki?
Hvala.
Nemam baš mnogo vremena. Pozvaću Metjusa da uđe.
Ti mu samo daj materijal, a on će sve uobličiti.
Počni od novca koji si sinoć dao Opal.
Znači, znaš za to? -Naravno, lova je bila namenjena meni.
Još uvek imam Tejlorove priznanice.
Nisi ga, valjda ti koknuo? -Ne pravi se pametan.
Slušaj.
Pratio si Opal do Tejlorovog stana. To je jako važna stvar.
Ispričaj Metjusu sve detalje o tome.
Dobro zvuči.
Nadam se da ne misliš da Observer preteruje?
Znaš, mislio sam da blefiraš, posebno odlaskom kod Fara.
Ne previše.
Znaš Slosa? -Da, znam ga.
Pol ge je prošle nedelje u sedištu izbacio kroz prozor.
E, tu je napravio grešku.
Slos je došao kod mene da plače.
One noći je video Pola i Tejlora kako se svađaju na ulicu.
Živi samo dva bloka odande.
Baš lepo. Ali, znaš Slosa, taj nikad ne bi svedočio.
Ni ne mora. Imam njegovu pismenu izjavu.
Ovo je prava stvar.
A gde je Slos? -U Njujorku. Vratiće se sutra.
Prvo ću ga naterati da razgovara sa Metjusom, a onda idemo kod Fara.
Nema potrebe da idete kod Fara.
A ovo možeš da nabiješ u zadnjicu.
Hedok!
Džefe! Rasti!
Pusti, Hedok!
Ako želiš ovako, u redu.
Hvala. -Džefe!
Šta imaš? -Dva para.
Dugujem ti četiri dolara.
Izgleda da ima košmare. -Da, baš me interesuje šta sanja.
Šta ima, burazeru? -Deli.
Šećeru, znaš šta sam ti rekao. -Smiri se, Džefe.
Daj mi dve karte.
Slušaj, lepotice, moraš da legneš.
Ne osećaš se dobro.
Džefe, samo polako. Mogao bi da ga ucmekaš.
Nije njega tako lako ucmekati. Žilav je on.
I sviđa mu se ovo? Zar ne, dušo?
Ćao, Nik. -Nik. Ćao, Metjuse.
Tip je dosadan. Čim se osvesti, ustane i krene da baulja.
Zar ne mislite da biste mogli da ga ubijete tolikim batinama?
Ne, dok sami tako ne poželimo.
Voda je i dalje u kadi? -Samo se malo isprljala.
Njemu je svejedno.
Dobro je, Nik.
Čuješ li me, Ede? Ja sam, Nik.
Slušaj, sad ćeš lepo Metjusu da ispričaš sve gadosti o Polu.
Dobro, obrađivaćemo te dok ne pristaneš.
Džefe... -Sa zadovoljstvom.
Nik, molim te! -Zaveži.
U redu.
Nema svrhe. Opet se onesvestio.
U redu, vratićemo se ujutru. Idemo.
Duguješ mi četiri dolara.
Dobro je, a?
Nema krompira? -Nema.
Gde si naučio da kuvaš?
Moja prva žena je bila druga kuvarica u trećerazrednoj kafani u Četvrtoj ulici.
Ma nemoj?
Šta je bilo? Ne sviđa ti se srednje pečena šnicla?
Kad zagrizem šniclu, volim da i ona mene grize.
Rasti!
Razvali vrata.
Ode nam mali! Hvataj ga!
Budala! Gazi ovo!
Okreni ga!
Molim vas, pokušavamo da vam pomognemo. Gadno ste isečeni.
Pozovite Pola Medviga. -Dok gospodin Medvig stigne, mi ćemo vas srediti.
Pozovite Medviga.
Hej, o čemu se radi? Ko to želi da me vidi?
Ne možete ovamo. -Skloni se.
O... to si ti.
Pole, Slos.
Otišao je u Njujork za Varnu.
Glavni svedok.
Onesvestio se?
Slušaj, ako taj momak umre ovo mesto ću pretvoriti u skladište.
Izvolite, molim.
Zdravo, Mrvice.
Vidim... bolje ti je.
Da. -Drago mi je.
Ede, šta je to bilo sa tobom i Nikom Varnom?
Samo smo imali manji nesporazum.
Ima li to ikakve veze sa Tejlorovim ubistvom?
Ne, nema.
Znaš li ko je ubio Tejlora?
Je l' ga Pol ubio? -Ućuti!
Ede, je l' jeste? -Ako već moraš da budeš blesava, ne deri se na sav glas.
Znači, jeste.
Baš bi bilo lepo kad bi još neko u ovom gradu, osim mene verovao da nije.
A posebno bi bilo lepo kad bi to bila njegova sestra.
Današnji Observer je praktično rekao da ga je Pol ubio.
Ne bi se usudili da štampaju tako nešto a da nije istina.
Slušaj, Mrvice, znaš mnogo o novinama.
Metjus i Varna zajedno rade, Ne žele da Pol dobije izbore.
Ovo što si jutros videla je samo početak onoga što sledi.
Zveckaće kostima Tejlora Henrija dok se i poslednji glas ne izbroji.
Ne obraćaj pažnju. Ni Pol ne obraća. Na kraju krajeva, političar je.
Metjus ne bi to štampao da nije istina. Ne bi!
Bi, Mrvice!
Niti ti verujem niti ću ti ikad verovati!
Jeste li budni?
Jedna dama je došla da vas vidi.
Kakva dama? -Gospođica Dženet Henri.
Recite joj da ide. -Ne mogu. Pročitala vas je.
Kad ćemo opet biti sami?
Nikad, i ja tu ništa ne mogu.
Pretpostavljam da ću morati da je vidim.
Nije ni čudo što su te ti ljudi premlatili.
Uđite, molim vas.
Pol reče da vam je mnogo bolje, gospodine Bomont.
Kažu da ću do sledeće godine već moći da sedim.
Pol kaže da ćete izaći za nedelju dana.
Izgleda da se često viđate sa Polom.
Dosta smo pričali o njemu.
A o čemu ćemo da pričamo? -O vama.
Je l' vam dobro ovde? -Više manje.
Nije zabavno? -Nije zabavno.
Zar vaša sestra ne brine dobro o vama?
Ne onoliko koliko bih ja voleo. -Jadničak.
Da sam znala da vas zapostavljaju došla bih ranije.
Šta sam to načuo, kakav dolazak ranije?
Rekla sam, da sam znala da se tako brzo oporavlja...
došla bih ranije.
Što se mene tiče, Ed ima sreće što ste uopšte došli.
Ede, Dženet me je naterala da ti ovo kupim.
I, kako si? -Dobro.
Kako ti se ovo dopada? Eto šta se desi kad imaš nešto u glavi.
"Koristi malo glavu umesto pesnica", stalno mi tako govori.
I pogledaj šta mu se desilo. Ja odem poslom, a on završi u bolnici.
Da, ali pogledaj samo kako se lepo odmaram. -Da.
Hej, vidi. Kako ti se dopada? 15 'iljadarki.
Čestitam. -Hvala.
Ne želimo da objavimo ništa dok ne prođu izbori.
Ne?
Šta još ima novo, Pole? -Sve je u redu.
I dalje sakrivaju Slosa? -Naravno.
Ja bih ga odveo iz grada.
Pole, zar ne treba da odeš po Opal?
Opal? Ma, ne. Opal će vikend provesti na selu.
Gde na selu?
Ne znam. Znaš, bila je prilično tajanstvena po tom pitanju.
Pretpostavljam da ide na neku zabavu ili tako nešto.
U svakom slučaju, bolje da kreneš. Moraš da se presvučeš za večeru.
Da, da. Ideš i ti?
Dolazim za minut. -U redu.
Naravno, ako vam ne smeta da ostanem. -Zašto bi mi smetalo?
Dobro, Ede, treba li ti nešto?
Ne. Baš ništa.
Dajte to meni.
Izgleda da ne lažeš.
Dobro, vidimo se kasnije. Ne daj se!
Mrzite me zbog ovoga?
Zašto bih? Pa, niste ga od mene iskamčili.
Čudan ste čovek.
Recite mi, zašto vas je Nik Varna prebio?
Zbog Pola, s obzirom da me on plaća.
To nije nikakav razlog.
A da vam kažem dame je jednom izvukao iz problema?
Ne bih vam verovala. -U redu.
Uradio sam to zato što mi je prijatelj i zato što je pošten. Sećate se?
I zato što bi i on za mene istrpeo ovakve batine.
Tako sam i mislila o vama. Tvrdoglavo odan.
Zato i želim da mi pomognete. Hoćete? -Neću.
Ne želim vas u blizini jer bih mogao da počnem da vam se nabacujem.
Pored toga, ona propalica od vašeg brata je zaslužila da bude ubijena.
Šta ste joj uradili?
Bila je na samoj ivici da brizne u plač.
Izgleda da više nisam ono što sam bio.
Nekad sam mlade dame dovodio na ivicu histerije.
Možete li da mi saznate, da li Metjus, vlasnik Observera, ima kuću na selu?
U redu.
Mnogo vam hvala.
Gde ste? -Ovde.
Metjus ima kuću u blizini Pajn Lejka. -Hvala.
Zašto ste se obukli?
Bilo bi glupo da izađem go. Šta bi ljudi pomislili?
Ali, napolju pada kiša, a vi imate temperaturu.
Doktor Redmond vam ne bi...
Pozdravite doktora Redmonda.
Malo je vlažno vreme za tebe, Ede, ne bi smeo da izlaziš.
Rasti, vratila nam se Loptica Skočica.
Jesam li ti rekao da mu se svidelo kako smo ga bacali naokolo?
Baš sam se pitao, gde ste vi, momci?
Hoćeš li mi učiniti zadovoljstvo da te još jednom mlatnem?
Džefe, previše pričaš. Sedi.
Zar nećete skinuti kaput da se malo osušite, gospodine Bomont?
Hvala.
Vi ste gospođa Metjus, pretpostavljam. -Jesam.
Sedi ovde, Bomonte, ovde je lepo i toplo.
Jesi li ozdravio, Ede?
Dobro sam, Nik. -Baš lepo.
Vi momci, možete sutra da se vratite u grad.
Znaš, morali smo da igramo na sigurno dok se ne uverimo da nećeš da umreš.
Drago mi je što ste došli, gospodine Bomont. Ovde je strašno dosadno.
Nemam s kim da popričam, Opal sve vreme rida... -Eloiz...
Znaš da od kad je pričala sa tobom samo sedi i plače. Grozno.
Hoćete da vam kažem šta ih toliko muči? -Naravno.
Opal misli da je njen brat ubio Tejlora Henrija.
O tome je pričala sa vašim mužem. Rekla mu je da... -Ede, nemoj!
Mali, izgleda da si stvarno došao po još jednu porciju, je l' da?
Pusti ga da priča. Baš je interesantno.
Opal, jesam li u pravu? Zar mu nisi to ispričala?
Molim te.
Niko ne sme da priča osim tebe i drugih neprijatelja tvoga brata.
On je ubio Tejlora!
Vidite? I, naravno, sad će vaš muž da odštampa njene optužbe.
Ne što misli da ga je Pol ubio već što se nalazi u procepu.
Nik poseduje hipoteku nad Observerom i Klajd mora da radi kako mu Nik kaže.
Prestani, Bomonte! -Zaveži.
I tako, iako vaš muž ne veruje da je Pol kriv,
sutra će da objavi tu priču, a ova će dobro da zatalasa.
Zamislite crna slova preko celog Observera...
Opal Medvig optužuje brata za ubistvo.
Klajde, je l' to istina? -Pa, ovaj...
Da vam kažem i najsmešniju stvar u svemu tome.
Čim uspe da optuži Pola Medviga, Nik će pustiti Observer da bankrotira.
Znate, ne želi da se bavi izdavaštvom.
To znači da si švorc? -Bojim se da je tako, dušo. Ja...
Pet godina. Od bogataša do prosjaka. Nije ni to lako, zar ne?
Hoćete da popijete nešto sa mnom, gospodine Bomont? -Naravno.
Jesi li završio, Ede?
Ne bi verovao koliko sam završio.
Šta si time hteo da kažeš?
Sad je naš red da sredimo Pola i tebe, i to i radimo.
Devojka je ovde sama došla. Kao i Metjus. Kao i ti.
A sad, što se mene tiče, svo troje možete da idete kud god želite.
Ja idem u krevet. Idemo, momci.
Čekaj malo. To znači da neću moći da opaučim šećerka? -Zašto?
I on je gotov čim se ujutru pojavi Observer.
Laku noć, Mrvice.
Zar ti nećeš u krevet, dušo?
Ovako se to radi.
Loptici Skočici je baš krenulo, je l' da?
Hoćemo li još po jedno? -Što da ne?
Eloiz, molim te, dođi gore.
Gađajte ga nečim, gospodine Bomont.
Zašto bih išla u krevet? Ovde je mnogo lepše.
Koja soba? -Šta?
Koja je njegova soba? -Spreda.
Ede... -Kupi svoje prnje i gubi se odavde.
Je l' to... Klajd? -Jeste. Mrtav je.
Ja, Klajd Metjus, pri zdravom razumu pišem svoju poslednju volju i testament.
Sve svoje ostavljam svojoj ženi Eloiz Metjus.
Za izvršioca ovog testamenta imenujem Nika Varnu. Klajd Metjus
Gde ćeš, Ede? -Mislio sam da uhvatim malo svežeg vazduha,
Nije loša ideja. Sačekaj malo.
Nešto sam razmišljao, čudno da sa otvorenom mastionicom i perom na stolu,
nismo pronašli nikakvo pismo.
Šta, nema pisma? Moraćemo jednom da popričamo o tome.
Rasti...
To je moja ptičica.
Zdravo, pametnjakoviću. Je l' sad kapiraš?
Hej, žurka još nije gotova.
Idemo odavde, Pole. Ako želiš da nas sprečiš, pokušaj.
Hvala. -Pusti ga.
Gubi se.
Povedi i Uspavanu Lepoticu sa sobom.
E pa, Ede, nisi ti jedini koji nešto radi u našem tinu, a?
Metjus se upravo ubio.
Metjus? Ovde? -Da.
Slušaj, sutrašnji Observer je tempirana bomba.
Pozovi telefonom sudiju Tomasa,
neka imenuje nekoga bliskog nama da upravlja zaostavštinom.
Može to da uradi pošto ne postoji testament.
I reci administratoru da ubije priču. Je l' ti jasno?
Da. -Požuri, momčino. Nema čekanja.
Ali, Pole, ne mogu da nateram svoje ljude da glasaju za Reformiste.
Zašto? Većina njih je završila reformiranu školu.
Pole... -Hej, dobro sam. Kako si ti?
Hej, zaustavićemo Marfija i Kelija.
Slušaj, ne bi smeo toliko da trčkaš naokolo.
Zar ne bi trebao da ostaneš u krevetu?
Upravo sam dobio informaciju od Fara. Privešće te na ispitivanje.
Ništa se ti ne sekiraj, važi?
Šta može da me pita ta punjena patka sad kad smo ućutkali Observer?
A šta je sa Slosom?
Tate! -Da, Pole.
Donovan i Barns ga upravo dovode. Svakog časa bi trebalo da stignu.
Imaš karu za Slosa? -Da, Pole.
Dobro.
Šaljem ga u Mejn na jedan dug, lep odmor.
Ja ne bih mnogo verovao Faru.
Moramo da skupimo još tih anonimnih pisama.
Ne veruje mnogo u tvoju pobedu na izborima.
Stvarno, a?
Možda bi najbolje bilo da skoknem do pokvarene njuške na jedan razgovor.
Stani malo.
Je l' se osećaš dovoljno dobro da pođeš sa mnom?
Naravno. -Idemo.
Tate! -Da, šefe?
Kad Slos stigne strpaj ga i moju kancelariju i ne daj nikom da mu priđe.
Dobro, Pole.
Zdravo, Slose.
Vodite ga kod Tatla.
Pa, to je Slos. -Pucano je sa tvog prozora, Pole.
Skloni se malo.
Nema svrhe, Pole. Mogao je da pobegne kud je hteo.
Da, u pravu si.
Pretpostavljam da će i ovo meni da nakače.
A što da ne? Slos je bio važan svedok.
Niko nije imao više razloga od tebe da ga smakne.
Pole, moraš da odeš do Fara i ispričaš mu sve što znaš o Tejlorovom ubistvu.
Smisli nešto drugo.
Ti to nekoga pokrivaš? -Ne.
Onda, bolje progovori.
Ne mogu. -Zašto?
Ja sam ubio Tejlora Henrija.
Hoćeš da mi ispričaš šta je bilo? -Nesrećan slučaj.
Bio je u kući dok sam sa matorim Henrijem pričao o Opal i njemu.
Pratio mi je niz ulicu, a onda je opet počeo sa istom svađom.
Ćušnuo me je.
Zviznuo sam ga a on je pao i razbio glavu o ivičnjak.
Očigledno da si samo pogoršao stvar što si sve vreme ćutao.
Zašto si ćutao? Mogao si da se vadiš na samoodbranu.
Nisam to želeo. Želeo sam Dženet Henri.
Ede, želim je kao što nikad ništa nisam želeo u životu.
Kakve bih šanse imao kod nje kad bi znala da sam...
Veće šanse tada nego što imaš sad. Veće šanse i da izbegneš zatvor.
Far mi ne može ništa.
Vidi, da misli da može nešto da izvuče i rođenu majku bi uhapsio i osudio.
I ona pisma su ga strašno zabrinula.
Tako sam i mislio.
Zato ste se pomirili sa Polom, i zato ste fini prema njemu,
zbog političke dobrobiti vašeg oca. Bilo je lako.
Onda je prihvatila da joj je Pol ubio brata, i mislivši da će izbeći kaznu...
ipak je nastavila svoju igru. Sjajno.
Polova sestra i njegova draga pokušavaju da ga smeste na električnu stolicu.
Baš ima sreće sa ženama, zar ne?
Ja sam napisala ta pisma. Sigurna sam da je Pol ubio Tejlora i dokazaću to.
Šta mislite, šta će Pol uraditi kada mu ispričam sve ovo?
Nećete mu reći. Ko bi od toga imao koristi?
Pored toga, previše ga volite da biste ga povredili.
Postoji još jedan razlog.
Ja vas molim da mu ne kažete.
Zar ne možeš ni na trenutak da zaboraviš na Pola?
Mislio sam da smo to već rešili.
Već sam ti rekao, da te želim ne bih razmišljao o Polu.
Ali te ne želim.
I dalje misliš da si za dva koplja iznad Pola i jedno iznad mene.
Grešiš. -Ne grešim.
Sad kad smo se sporazumeli idemo odavde.
POL MEDVIG OPTUŽEN -Specijalno izdanje! Najnovija vest
Zdravo, Ale. Zdravo, Džime.
Zdravo, Ede.
Izgleda da si bio u pravu za onog dvoličnjaka Fara.
Stvarno su ti ga prilepili, je l' da?
Jesu li podigli optužnicu? -Jesu, ništa ne brini.
Moraće da me puste, imam imunitet, nema sudije u gradu koji može da me zadrži.
Svaki sudija ćete zadržati osim ako ne kažeš istinu.
Sad i ti, je l' da?
Jesi li ti naredio da smaknu Slosa? -Nisam.
A šta je sa Tejlorom? -Rekao sam ti.
Da, rekao si mi.
Rekao si mi da si ćutao zbog Dženet Henri, a to je suludo.
Čak joj se ni ne sviđaš. -Ne počinji opet.
Ozbiljno ti govorim, pokušava da te otera na električnu stolicu,
šaljući Faru i svima ostalima anonimna pisma.
Dosta je.
Šta je ovo, Ede?
Pokušavaš da mi je preotmeš?
Umoran sam, gubi se odavde. -Otići ću kad budem rekao sve šta imam.
Izaći ćeš kad ti ja kažem da izađeš.
Ovo je razlaz. -U redu, Pole.
Nego, Ede... -Da?
Poslušao sam tvoj savet. Uzeo sam taj bicikl.
Moj klinac ga vozi.
Daj mi jedno hladno pivo, Džoe. -Stiže.
Daj mi još jedno.
Vidi, pa to je "Udri me do zore" Bomont!
Zdravo, Džefe.
Društvo, da vas upoznam sa najboljim momkom kojeg sam ikad mlatio.
Popićemo pićence. -Važi.
Ma jok, nećemo sa ovim propalicama.
Znam ja jedno mesto taman za nas dvojicu...
jedan sobičak na spratu koji je toliko mali da nemaš gde da padneš.
Mogu da te mlatim dok se odbijaš od zidova.
Tako nećemo gubiti vreme da te podignem sa patosa.
Izvinite, gospodo. Moramo gore da malo igramo rukomet.
Ja i moja Maza.
Sedi.
Slobodno sedi gde god hoćeš.
Ako ti se ne sviđa ova, sedi na drugu. Molim te da se smatraš mojim gostom.
Popićemo par pića.
A onda ću da ti izbijem sve zube.
Ova stolica je savim u redu. -Lažeš.
U ovoj jazbini ni jedna stolica ne vredi žute banke. Pogledaj.
Vidiš, Bomonte? Nemaš ti pojma o stolicama.
Pogrešio sam. -Pametnjaković!
Misliš da sam pijan.
Ne, nisi pijan. -Pijan sam.
Pijaniji sam od tebe. Pijaniji sam od bilo koga u ovoj rupi.
Šta ćete, gospodo? -A gde si ti? Zvonio sam ti pre sat vremena.
Doveo sam na piće najboljeg prijatelja na celom svetu,
i onda sedimo ovde i čekamo da dođe neki slupani konobar.
Šta želite? -Viski. -Skoč.
I nemoj da misliš da ne znam šta si naumio.
Nisam ništa naumio. Voleo bih da vidim Nika pa sam mislio da ću ga ovde naći.
Lažeš. Baš te briga gde je Nik. Došao si zbog mene.
Znam šta si naumio.
Ti si đubre, eto šta si. I znaš šta ću da uradim?
Ima da te oderem k'o mačku.
U tvoje zdravlja.
Ja ne pijem u tvoje. Ti si đubre.
U redu. Kako hoćeš.
Misliš da je pametno da dođeš ovamo da pokušaš da me nateraš da progovorim.
O čemu? O Slosu?
Znaš šta mislim o njemu. Ja bih ti za to dao orden.
Šta se desilo?
A, nećeš, pametnjakoviću. Mali Džef ne priča o tome.
Zašto? Je l' to tajna? -Jeste.
Tajna. Moja, Nikova i banderina. A ti nisi bandera.
Ti si đubre. -Da ti kupim piće?
Nije loša ideja.
Ali, i dalje si đubre.
I, i dalje ću da te mlatim.
Ne brini za mene. Nik je već sve sredio.
Viski. -Skoč.
Ne bih se ja uzdao mnogo u Nika. Seti se da je MekMarija izdao.
Ja nisam MekMari.
Nik ne bi rizikovao s obzirom šta sve znam o njemu.
Šta znaš o njemu?
Misli da sam suviše pijan da mu kažem.
Hajde, reci mu, Džefe.
Zdravo, Nik. Ovo je gospodin Bomont.
Đubre jedno! -Jesam li ti rekao da ostaneš u potaji?
Cela ova rupa je u potaji, zar ne?
Zdravo, Bomonte. -Zdravo, Nik.
Jesi izvukao nešto iz njega? -Ne, ne mnogo.
Pa ti si i više od đubreta.
Dosta im je. -Skoč.
Previše laješ, Džefe. To sam ti već rekao.
Šta je tebi? -Tebi se obraćam, Džefe.
Onda prestani da mi se obraćaš.
Znaš, sve smo bliže trenutku kad ću prestati da ti se obraćam.
Nemoj da si đubre, Nik.
Pukao si zato što sam kokn'o Slosa. -Sedi dole i ćuti.
Ne guraj me!
Uzeo si pucu? -Da.
Vidiš šta nam je preostalo? Da ga naučimo pameti.
Smiri se, Džefe.
Ja sam samo jedan veliki, dobroćudni momak.
Svako može da me maltretira do mile volje, a ja samo ćutim.
Idemo odavde. Daj mi pucu.
Kakvo si ti đubre? -Sedi.
Sedi.
Sećaš se, dugujem ti nešto?
Stavi ruke na sto.
Kakav si, na kraju, pametnica ispao.
Pozovi pandure. Pozovi i doktora za slučaj da je Varna još živ.
Pozovi i pogrebnika za slučaj da jeste.
U redu, momci. Vodite ga u ćuzu. -Stani malo.
Do viđenja, šećeru.
Šaljivdžija, a? -Da. Umrećeš smejući se.
Samo polako. -U redu, momci. Predstava je gotova. Razlaz.
To je bilo jako pametno, Ede, da zakačiš Džefu Slosovo ubistvo.
Hvala ti što si mi izručio ove slepce.
Rekoše mi da ti tazbina živi u Omahi.
Da, žive na jednom jako lepom, mirnom mestašcetu. Baš mi se sviđa.
Pošalji im telegram da gospođa i ti stižete.
Šta je to? Neka šala?
Samo prijateljski savet. -Ne shvatam.
Kad ćeš se opametiti?
Sutra, kad Pol oboriti optužnicu koju si mu prikačio, prvi ćeš mu biti na udaru.
Malo sutra će je oboriti.
U redu, ali kad ti zakači jajca na vrata sudnice...
nemoj reći da te nisam upozorio.
Hej, Ede! Ede, čekaj malo. Ede, čekaj, stani. Slušaj.
Ne svađam se. Vidiš? Samo pitam... kako Pol misli da se izvuče?
Hoćeš li me slušati ili moram sve da ti nacrtam?
Prvo, nema tog sudije koji će se usuditi da zadrži Pola...
sad kad je Slosovo ubistvo razjašnjeno. -Da, ali...
A drugo, i još važnije, Pol nije ubio Henrija.
A kako si ti došao do toga? -Kroz razgovor sa njim.
Došli smo do toga i on mi je rekao da ga je ubio.
Ali... ali, to se nikako ne slaže. -Slušaj, bleso, slaže se još kako.
Da ga je Pol ubio ne bi čekao do sad da mi kaže.
Pokriva nekoga. Prihvata kaznu.
Pokriva nekog i više nego posebnog.
Ako budeš radio kako ti ja kažem sve ćemo da sredimo...
pa ćeš moći da odložiš put za Omahu.
Ede, jesi li siguran da znaš šta govoriš?
Znao sam šta govorim kad sam ti doveo Džefa, je l' tako?
Jesi.
Da. Dobro, i šta ti...
Šta hoćeš da uradim? -Izdaj nalog za ubistvo.
Na čije ime? -Dženet Henri.
Dženet Henri. Dženet Henri?
Pa, to je ćerka starog Henrija. Tejlorova mlađa sestra!
To je devojka... -To je devojka koju Pol štiti.
Pa, ne mogu ja to... -Slušaj me.
Imam dokaza protiv nje koliko ti duša hoće.
Sve je počelo kad je napala brata zbog veze sa Opal...
a završilo se sa mladim Henrijem tamo gde ste ga našli.
Sve vreme Pol je znao da ga je ona ubila i sve vreme je nju štitio.
I sve vreme ona mrzi i Polovu hrabrost...
mrzi ga kao čoveka i mrzi ga zbog omče koju je stavio oko vrata njene porodice.
Ona šalje naokolo ona otrovna anonimna pisma.
Slala je Metjusu kojekakve gluposti. Pokušavala Pola da pošalje na stolicu.
Kažem ti, sigurno je ona, zato se baci na posao.
Ovde nije reč o običnim ljudima, Ede.
To je Dženet henri.
Ja u tome ne želim da učestvujem.
Bolje učestvuj, Fare.
Samo jedan tip je šutnuo Pola u jaja i prošao nekažnjeno.
MekKlaski, sećaš se?
Samo zato što je skočio sa 18-og sprata pre nego što je Pol stigao do njega.
Šta je bilo? -Moram da vidim gospođicu Henri.
U ovo doba noći? -Da, u ovo doba noći.
Ne mogu sad da je uznemiravam. -Dobro, onda ću ja.
Ne dolazi u obzir, ne možete... Ne mogu... Ne smem da vas pustim...
Šta je bilo, Pitere, šta se dešava? Bomonte.
Želim da vidim vašu ćerku. -Ovaj put ste preterali.
Dovedite je ovamo da je ne bih ja izvlačio iz kreveta.
Da pozovem policiju, gospodine Henri? -Ne moraš. Već je tu. -Molim?
Hoćete li je dovesti ili da ja odem po nju? -Ede.
Šta je ovo? -U redu, Fare, evo ti okrivljene.
Nešto ne znam, Ede, ja...
Gospodine Far, moram da vas zamolim da mi objasnite ovaj upad.
Znate, gospodine Henri, ovako je bilo...
Ede, šta ovo znači?
Znači da Far ima nalog za tvoje hapšenje.
Hapšenja? Zašto?
Za ubistvo brata. -Pobogu, vi ste ludi.
Moraćete to i da dokažete. -To je apsurdno.
Na osnovu čijih dokaza je izdat ovaj besmislen nalog.
Na osnovu mojih, jako čvrstih dokaza. -Ede?
U redu, Fare, vodi je.
Dobro, idite gore i sačekajte dok se obuče.
Čekajte!
Gospodine Far, mislim da je najbolje da pripremite drugi nalog.
Ja sam taj kog tražite.
Ja sam ubio sina.
Pošao sam za Tejlorom i Polom pošto su se ovde posvađali.
Stigao sam ih na ulici.
Tejloru sam rekao da mi upropašćava političku karijeru.
Udario me je. Hteo je još jednom da me udari.
Onda smo se... pokoškali.
Nekako je... pao je,
i udario glavom u ivičnjak.
Kad smo ga Pol i ja podigli...
već je bio mrtav.
Bio je to nesrećan slučaj. -A Pol?
Obećao mi je da nikom neće ništa reći.
Već sam se zabrinuo.
Uplašio sam se da ćemo morati da obesimo devojku da bismo slomili starca.
Drago mi je što te vidim slobodnog, Pole.
Da, sve je bila nameštaljka, a, Pole?
Da vam kažem, lepo je izaći iz zatvora. Dobro, videćemo se kasnije.
Koga ćete kandidovati za guvernera umesto Henrija?
Nisam još odlučio, ali koga kod izaberem taj će pobediti.
Odnesi prvo te. -Da, gospodine.
Ede, morala sam da dođem.
Želim da me povedeš sa sobom.
Ede...
nema svrhe da se pretvaraš.
Voliš me i svestan si toga.
Bez obzira koliko pokušavao to da opovrgneš...
jedan deo mene će mi uvek govoriti da lažeš.
A Pol?
Ne, ja... -Mnogo mu duguješ.
Pol je bio divan.
I uvek ću mu biti zahvalna.
Ali kad bih se udala iz zahvalnosti to bi bilo sve što ima od mene.
Odgovor je i dalje, ne.
I dalje nismo ista klasa.
Približimo klase.
Povedi me sa sobom.
Vas dvoje ste baš zabrazdili, a?
A šta ti čekaš, tupane?
Zezaš me? -Šta hoćeš? Da ti ja dovedem sveštenika?
Hajde, nestanite pre nego što se predomislim.
Hej!
Sigurno mislite da sam lud. Ne tu, drugu.
Ali ako ste mislili da ćete se venčati mojim kamičkom, onda ste vi ludi.