Završila sam predstavu. -Dobro napravljeno.
Jesi li vidjela mamicu?
Pa, ona je u sobi za crtanje, pretpostavljam.
Nadam se da nam nećete danas smetati, gospođice Briony.
Trebamo spremiti večeru u 10.
Hej, čuo sam da spremaš predstavu. -Tko ti je rekao?
Bubnjevi iz džungle.
Hoćeš li ju doći pogledati? -Mislim da to baš ne bi bilo...
Zašto mi ne daš da ju pročitam?
Znala si mi napraviti kopije svih tvojih priča.
Sve sam ih sačuvao. -Još uvijek želim da dođeš.
Da vidimo. -Sad moram ići.
Mamice, trebam te!
Izvrsno je. Izvrsno je, dušo. Tvoja prva predstava.
Misliš? Misliš li da će se svidjeti Leonu?
Naravno da hoće.
"The Trials of Arabella", od Briony Tallis.
Cee. -Da?
Što misliš kakav bi bio osjećaj da budeš netko drugi?
Hladnije, nadam se.
Zabrinuta sam zbog predstave. -Sigurna sam da je remek djelo.
Ali imamo samo jedno popodne za probu. Što ako blizanci ne znaju glumiti?
Moraš biti dobra s njima. Pitam se kako bi se ti osjećala da je tvoja mama
pobjegla s gospodinom tko-zna-kako- se zove koji čita vijesti?
Možda sam trebala napisati Leonu priču.
Ako pišeš priču, moraš samo reći riječ "dvorac", i onda možeš vidjeti
tornjeve i šumu i selo ispod, ali...
U predstavi, sve...
Sve ovisi o drugim ljudima.
Cee. -Da?
Zašto više ne razgovaraš sa Robbijem?
Razgovaram. Samo se krećemo u različitim krugovima, to je sve.
Da li moramo raditi ovu predstavu? -Zašto moramo raditi ovu predstavu?
Zato da proslavim posjetu moga brata Leona. -Mrzim predstave.
I ja također. -Kako možeš mrziti predstave?
Samo se praviš važna. -Bit ćeš u ovoj predstavi, inače ćeš dobiti kaznu.
I reći ću ti roditeljima. -Ne smiješ nam davati kaznu.
Mi smo gosti u ovoj kući. I što su nam roditelji rekli da moramo raditi?
Pa, Pierrot? -Biti poslušni.
Jackson? -Biti poslušni.
Poslušni, tako je.
Pa, Briony, o čemu se radi u tvojoj predstavi?
Pa, radi se o tome
kako je ljubav dobra, ali moraš biti senzibilan.
Pretpostavljam da ćeš ti biti Arabella. -Pa, ne nužno.
U tom slučaju, da li bi ti smetalo ako bi ju ja glumila? -Lola je bila u školskoj predstavi.
Reci da. To bi bila prva poštena stvar koja mi se desila u zadnjih par mjeseci.
Pa, da, u redu.
Mislim da bi mogli početi tako da ju pročitamo.
Ako ćeš ti biti Arabella, ja ću biti režiser, hvala.
Žao mi je.
Ja ću izgovoriti uvod.
Uvod.
Ovo je priča o spontanoj Arabelli,
koja je pobjegla sa neobičnim momkom.
Njeni roditelji su bili jako tužni gledajući kako njihova prvorođena
nestaje iz njihovog doma i odlazi u Eastbourne.
Da?
Ništa. Samo sam mislio pogledati. -Proba je zatvorenog tipa, bojim se.
Možeš vidjeti predstavu večeras.
Onda moram raditi. -Pa, žao mi je, Danny.
Možemo li sada ići na kupanje? -Da, da, da!
Ne, mislim da nema vremena! -Cecilia će nas pustiti.
Siguran sam da će nam pola sata pauze svima dobro doći.
Cecilia? Cecilia!
Cecilia!
Cecilia! Cecilia, Cecilia. Mogu li ići na kupanje, Cecilia?
Da, ne vidim zašto ne. Nemojte ići dublje nego što možete stati!
Možeš li mi smotati jednu tvoju Boljševičku cigaretu?
Lijep dan. -Pretpostavljam da je. Malo je prevruć za mene.
Da li uživaš u knjizi? -Ne baš.
Bit će bolja kasnije.
Bolji mi je Fielding.
Puno više je strastven.
Znaš da Leon dolazi danas? -Čuo sam glasine.
Dovodi prijatelja sa sobom. To je Paul Marshall, čokoladni milijunaš.
Da li je cvijeće od njega? -Zašto ne bi bilo?
Leon kaže da je jako šarmantan.
Stari je telefonirao sinoć. Kaže da planiraš biti doktor.
Razmišljam o tome, da. -Još 6 godina studentskog života.
Kako bi drugačije mogao postati doktor? -Sada možeš ući u bratstvo,
zar ne? Sa tvojim prvim? -Ne želim poučavati.
Rekao sam da ću vratiti tvom ocu novac.
To uopće nisam mislila.
Daj da ti pomognem s tim. -Ne, sve je u redu, hvala.
Uzmi cvijeće, uzmi cvijeće. -Dobro sam, dobro sam.
Oh, ti idiote.
Da li shvaćaš da je to najvjerojatnije najvrijednija stvar koju posjedujemo?
Ne više, nije.
Pažljivo!
Ja...
Pozdrav, Robbie!
Ne bi ga trebala ohrabrivati.
Cee?
Majko?
Gdje su svi, Danny? -Ne znam, gospodine.
Gospodine. -Treba mi piće.
Da li ti želiš jedno? -Da.
Whiskey? -Može.
Leon! -Evo je.
Nedostajao si mi. Bilo mi je potpuno dosadno ovdje.
Ovo je moja sestra, Cecilia. Paul Marshall. -Čuo sam jako puno o vama.
I ja isto o vama. -Gdje ćemo ga staviti?
U plavu sobu. Majka leži, ima jednu od svojih migrena.
Nisam iznenađen, sa svom ovom vrućinom.
To je velika soba pokraj sobe za njegovanje.
Da li stari ostaje u gradu?
Izgleda da ostaje. Izgleda da je nekakva gužva u ministarstvu.
Zar nećemo raditi predstavu? -Ne.
Zašto ne? -Nemoj mene pitati.
Ne sviđa mi se ovdje.
Uvijek je problem kad novi brand izađe na tržište.
Novo pakiranje, novi oblik, ponovno reklamiranje.
Čak i novi okus u nekim slučajevima, ili cijela nova tehnologija.
Mislim da nam je glavni izazov da li da lansiramo novi Amo Bar ili ne.
Vojnički Amo. Razumiješ? Dodaj mi Amo (municiju)?
Moj izvor u ministarstvu je jako pouzdan,
čistio sam mu cipele kod Harrowa, rekao mi je da imamo dobre izglede
da ga uključe u standardnu porciju za vojnike.
To znači da ću morati otvoriti još barem tri tvornice.
I više ako uvedu regrutiranje, što mislim da će se dogoditi
ako Herr Hitler ne odustane.
To je toliko vjerojatno kao i da ćeš moći naći sniženje
u Marks i Spenceru, zar ne?
Ovo baš nije jako dobro. -Pravim koktele sa smrvljenim ledom,
rumom i topljenom čokoladom. Jako je fino.
Znaš koga smo sreli? -Robbiea.
Rekao sam mu da se nađemo večeras. - Oh, Leon, nisi valjda.
Pa, Robbie, sin kućepazitelja, čiji je otac napravio krevet prije 20 godina,
dobio je školarinu, Stari ga je proveo kroz Cambridge,
išao je u isto vrijeme kad i Cee, i u tri godine jedva da je razgovarala sa njim.
Nije ga pustila unutar kilometra blizu njenih Roedean prijatelja.
Ima li tko cigaretu?
Ne znam što radi ovih dana.
Zapravo, sprema diplomu iz medicine.
I stari se slaže s time?
Slušaj, stvarno mislim da bi trebao otići i reći mu da ne dolazi.
Zašto? Zar se nešto dogodilo između vas?
Za ime Boga.
Kad možemo ići kući? -Uskoro.
Ne možemo ići kući. Razvod je.
Kako se usuđuješ to reći? -Pa, istina je!
Nikad više nećeš koristi tu riječ ponovno! Razumiješ?
Što ćemo sad? -Uvijek se to pitam.
Moje ime je Paul Marshall. Vi ste sigurno rođaci sa sjevera.
Kako se zovete? -Pierrot.
Jackson. -Kakva divna imena.
Da li poznaš naše roditelje?
Pa, čitao sam o njima u novinama.
Što si točno pročitao? -Oh, znaš, uobičajene gluposti.
Neću ti zahvaljivati što o tome pričaš ispred djece.
Vaši roditelji su divni ljudi,
to je jasno, i vole vas i misle na vas sve vrijeme.
Jako lijepo.
Išli smo pogledati predstavu i nabavila sam to kod Libertya.
Koju predstavu? -Hamleta.
Ah, da. "Biti ili ne biti."
Sviđaju mi se tvoje cipele.
"Duckers in the Turl". Prave drvene stvari u obliku tvoje noge.
Zadrže to zauvijek.
Jako sam gladan. Kad je večera?
Pa, možda ti mogu pomoći, ako možeš pogoditi čime se bavim.
Imaš tvornicu čokolade. -Svi to znaju.
Pa onda to baš i nije pogađanje, zar ne?
Bit će po jedan ovaj u svakoj vojničkoj torbi u Britanskoj vojsci.
Šećerni preljev, tako da se ne tope.
Zašto bi dobivali besplatne slatkiše?
Zato jer će se boriti za svoju zemlju.
Naš tata kaže da neće biti rata.
Vaš tata nije u pravu.
Zovu ih Army Amo. -Amo, amas, amat.
Vrhunske marke.
Dosadno je kako svi završavaju na "o." "Polo" i "Aero."
I "Oxo" i "Brillo". -Zvuči kao da ga ne želite.
Onda ću ga morati dati vašoj sestri.
Zagrizi.
Moraš zagristi.
Princeza je bila svjesna njegove nemilosrdne pokvarenosti.
Ali to nije bilo od pomoći da prebrodi ljubav koju je osjećala
u svom srcu za gospodina Romulusa. Princeza je instinktivno znala
da se ne smije vjerovati nekome sa crvenom kosom.
Dok je njegov mladi štićenik ponovno i ponovno uranjao u dubine jezera,
u potrazi za začaranim bićem, gospodin Romulus je vrtio brkovima.
Gospodin Romulus je išao prema sjeveru sa svoja dva prijatelju stižući sve bliže
čudesnom moru.
Tako herojskoga ponašanja, bio je tako rječit.
Nitko nije mogao pretpostaviti tamu
koja je bila u crnom srcu gospodina Romulusa Turnbulla.
On je bio najopasniji čovjek na svijetu.
"Draga Cecilia, mislio sam kako bi trebao napisati ispriku zbog mog nespretnog"
"i nepromišljenog ponašanja."
"Oprosti ako djelujem čudan, ali ja sam..."
U svojim snovima ja ljubim tvoju pičku.
Tvoju slatku,mokru pičku.
"Draga Cecilia, bit će ti oprošteno ako me smatraš ludim,"
"zbog onoga kako sam se ponašao ovo popodne."
"Istina je da sam malo ošamućen i luckast u tvome društvu, Cee,"
"i mislim da ne mogu kriviti vrućinu zbog toga."
"Hoćeš li mi oprostiti?"
"Robbie."
Idemo van?
Da, Leon me je pozvao da im se pridružim na večeri.
Zato sam glancala srebrninu cijelo poslijepodne.
Mislit ću na tebe kad vidim svoj odraz u žlici.
Ti uopće nisi kao tvoj otac. U nijednom pogledu.
To je zato jer sam isti kao ti. Zakasnit ću.
Tvoje košulje vise gore.
Sine. -Da?
Ništa.
Briony! Jesi li to ti?
Jesi li dobro?
Da li mi možeš učiniti uslugu?
Možeš li otići naprijed i dati ovo Cee? Ja...
Malo bih se osjećao glupo da to sam predam. -U redu.
Briony.
Briony!
Pretpostavljam da je on, ono što bi vi rekli, poželjan. -Svakako.
Izgleda da misli da je bogom dan.
Što je čudno, s obzirom da mu stidne dlake rastu iz ušiju.
Pretpostavljam da bi ti dao hrpu glasnih i zločestih sinova.
On je zapravo jako dobar. -To kažeš za svakoga.
Leon! -Rummy, zar to nije moja mala sestrica!
Napisala sam ti predstavu, Leon. Htjela sam napraviti predstavu sa tobom.
"The Trials Of Arabella". -Pa, ima još dosta vremena.
Ne mora biti ovu večer. -Ne, nemoguće je.
Briony. -Da ti kažem, dobar sam sa glasovima,
ti si još bolja, pa možemo to pročitati poslije večere.
Briony, jesi li pročitala ovo pismo? -Da, idemo. To je divna ideja.
Briony! -Evo ga. Moj čoko-tail.
Inzistiram da ga probaš.
Zar nije bila omotnica?
Da li mogu ući?
Imala sam užasnu večer.
Blizanci su me mučili. Vidi.
Kako grozno.
Kineske opekline.
Tako je.
Žele ići kući. Misle da ih ja zadržavam ovdje.
Lola.
Mogu li ti nešto reći? Nešto grozno.
Da, molim.
Koja je najgora riječ koju možeš zamisliti?
On je seksualni manijak! -Tako je.
Što će Cecilia napraviti? -Ne znam.
Trebala bi pozvati policiju. -Misliš?
Rekao je da je razmišljao o tome cijeli dan.
Samo im trebaš pokazati pismo.
Nećeš nikome reći, obećavaš? -Obećavam.
Dobro. Ako on to otkrije, tko zna što može učiniti.
U pravu si.
Bolje se sredi. Još uvijek se moram presvući.
Hvala, Briony. Stvarno si oslonac.
Cecilia!
To je bila greška. -Briony je pročitala.
Moj Bože, tako mi je žao. To je bila kriva verzija.
Da.
Nije nikad trebala biti pročitana. -Ne.
Što je bilo u verziji koju sam trebala pročitati?
Ne znam. Bila je više formalna. Manje...
Anatomska? -Da.
Bilo je tu tjednima, i onda ovo jutro kraj fontane...
Nikad nisam nešto takvo napravila.
I bila sam tako ljuta na tebe i na sebe.
Mislila sam da ću biti sretna ako odeš u medicinsku školu, ali...
Ne znam kako sam mogla tako slabo sebe poznavati, pa...
Tako glupo.
Ne znaš o čemu pričam, zar ne?
Znao si prije nego ja.
Zašto plačeš?
Zar ne znaš?
Da, znam.
Robbie.
Cecilia.
Volim te.
Netko ulazi.
Cecilia!
Ljudi su sjedili vani i jeli večeru.
Moji roditelji su uvijek govorili da vruće vrijeme potiče loš moral.
U kasno ljeto, ja i sestra nismo nikad smjeli izaći iz kuće.
Mislili su da ćemo samo nepotrebno provocirati seljane.
Što kažeš, Cee? Da li vrijeme čini da se ponašaš zločesto?
Dragi bože, pa ti si pocrvenila. -Samo je vruće ovdje, to je sve.
Lola, obriši taj ruž za usne. Puno si premlada.
A ti, Briony? Koje si ti grijehe počinila danas?
Nisam napravila ništa krivo. -Da li si nedavno vidjela blizance?
Nisu baš izgledali sretni zadnji put kad sam ih vidio, jadnici.
Ne znaš ti ništa o tome. -Briony. Ne znam što je ušlo u tebe.
Nisam te nikad vidjela tako neodgojenu. -Pa, nisu oni mali jadnici.
Pogledaj što su napravili Loli. -O čemu to pričaš?
Jackson i Pierrot su joj ozlijedili ruku. Dali su joj Kineske opekline.
Bojim se da je u pravu. Morao sam ih odvući od nje.
Tako sam dobio ovu ranu.
To su napravili blizanci, Lola?
Da, sve je ispalo nekakva borba,
bojim se. Ipak, nije bila nikakva šteta, zar ne, Lola?
Hoćeš li, molim te, ići pronaći te dečke, Briony?
Reci im da je večera gotova i da paze na ponašanje.
Zašto ja moram ići? -Briony, napravi što ti je rečeno,
ili ideš ravno u svoju sobu.
To je pismo! -Daj mi ga!
Pobjegli su. -Tko je pobjegao?
Blizanci.
"Pobjegli smo zato što je Lola bila grozna prema nama i želimo ići kući.
"Također, nije bilo predstave." -Ne brini se.
Poslat ćemo nekoga u potragu. Nisu mogli otići daleko.
Cee, pođi sa mnom.
Pierrot!
Jackson!
Dečki!
Jackson!
Pierrot!
Lola? Jesi li dobro?
Žao mi je. Ja nisam... Žao mi je.
Tko je to bio?
Vidjela sam ga.
To je bio on, zar ne? -Da, to je bio on.
Lola, tko je to bio?
To je bio Robbie, zar ne? Robbie?
Vidjela si ga? -Kao što si rekla, on je seksualni manijak.
A ti čak niti ne znaš što se dogodilo prije večere.
Uhvatila sam ga kako je napadao moju sestru u knjižnici.
Ne znam što bi napravio da nisam ušla.
Stvarno si ga vidjela? -Naravno da jesam. Jasno kao dan.
Gurnuo me je na zemlju. I onda mi je stavio ruke preko očiju.
Nisam mogla... nisam nikako... -Slušaj. Poznajem ga
cijeli život, i vidjela sam ga.
Zato jer ja baš nisam sigurna.
Pa ja jesam. I vidjela sam ga.
Pozovi policiju. I trebat će joj također doktor.
Sve je u redu, dušo. Sad je sve u redu. -Da li se Robbie vratio?
Nisam ga vidjela.
Znam tko je to bio.
Vidjela si ga onda? -Da, vidjela sam ga.
Kao što i mene vidiš? -Znam da je bio on.
Znaš da je bio on, ili si ga vidjela?
Da, jesam, vidjela sam ga. -Svojim vlastitim očima?
Da. Vidjela sam ga, vidjela sam ga vlastitim očima.
Jako dobro, dušo.
Moj brat i ja smo ih našli dolje kod jezera.
Niste nikog drugog vidjeli?
Ne bih baš nužno vjerovala svemu što Briony kaže. Ona je malo maštovita.
Kad su otišli u potragu, otišao sam kod svog tate.
Jesam, časna riječ. -Zašto si to napravio?
Da mu ispričam to.
Znam da nisam trebala to otvarati. -Da, nisi trebala.
Ali barem si sada napravila ispravnu stvar.
Gospodine, netko dolazi.
Vrijeme je da ideš u krevet. -Ali...
Odmah.
Cecilia!
Lažljivci! Lažljivci! Lažljivci! Lažljivci!
SJEVERNA FRANCUSKA ČETIRI GODINE KASNIJE
Kažem ja njemu, kažem mu, "Možeš sjesti tu vrteći palčevima,
"čekajući da ti otpušu glavu ako želiš.
"Ja neću."
Dobar dan, gospodine. -Ja ću ovo.
Što kaže?
Kaže da ima nešto za nas. -Prokletstvo!
Čekaj! Imamo hrane za tebe.
Kruh, šećer,
i vino!
Što radiš ovdje?
Kad je povlačenje počelo, oklopna vozila su napala,
i ja sam se odvojio od moje jedinice.
Znači istina je, Englezi se povlače.
Otići ćemo sa prvim svjetlom.
Borili smo se tolike godine, izgubili toliko života,
sad su Nijemci opet u Francuskoj.
Vratit ćemo se.
Izbacit ćemo ih van.
Obećavam.
Sretno.
Hajde onda.
Kako to da kicoš kao ti, govoriš i francuski, završi kao vojnik?
Nisi podoban za oficira ako stupiš u vojsku ravno iz zatvora.
Zezaš me. -Ne, ne zezam te.
Dali su mi izbor. Da ostanem u zatvoru ili odem u vojsku.
I samo da se zna, ja sam sve drugo, samo ne kicoš.
ŠEST MJESECI RANIJE
Žao mi je što kasnim, izgubio sam se.
Bok. -Bok.
Da sjednemo? -Da, naravno.
Oprosti, ne mogu se sjetiti, ja... -Dvije. Hvala.
Gdje živiš?
Mali stan u Balhamu. Malo je sablastan.
Gazdarica je neotesana i bučna. -Izgledaš isto.
Osim uniforme, naravno. -Da, oprosti. Moram se vratiti
u bolnicu za pola sata. -Oh, Bože, to...
Oprosti. -Ne.
Da li si bila u kontaktu sa svojom obitelji?
Ne, rekla sam ti da neću biti.
Leon je čekao pred bolnicom prošli tjedan. Samo sam prošla kraj njega.
Cee, ne duguješ mi ništa.
Robbie, zar nisi čitao moja pisma?
Da mi je dozvoljeno da te posjetim, da me puste svaki dan,
bila bih ovdje svaki dan. -Da, ali...
Ako je sve na što se možemo osloniti samo par trenutaka
u knjižnici prije tri i pol godine, onda nisam siguran,
ne znam da li... -Robbie, pogledaj me.
Pogledaj me.
Vrati se.
Vrati mi se.
Najdraža Cecilia.
Cecilia.
Moj prijatelj ima kolibu blizu obale.
Rekao mi je da ju možemo posuditi slijedeći put kad budeš na odsustvu.
Uokvirena je u bijeloj boji sa plavo obojanim prozorskim okvirima.
Nadam se da ovaj autobus nikad neće doći. -Evo.
Nešto o čemu možeš razmišljati dok te nema.
Volim te.
Neki jadnik će dobiti paket.
Moja dušo. Briony je nekako pronašla moju adresu i poslala je pismo.
Prvo iznenađenje je bilo to da nije otišla na Cambridge.
Pohađa obuku za medicinske sestre u mojoj staroj bolnici.
Mislim da to radi kao neku vrstu pokore.
Kaže da počinje dobivati sliku onoga što je napravila i što je to značilo.
Želi doći i razgovarati sa mnom.
Volim te. Čekat ću te. Vrati se.
Vrati mi se.
Vrati se. Vrati mi se.
Onda, kuda idemo?
Jebeno mrzim ove čizme!
Mrzim ih više nego sve jebene Nijemce zajedno!
Bit će ti dosta teško da se vratiš u Englesku samo u čarapama.
Hajde, moraš se obući.
Ako upadnem, hoćeš li me spasiti? -Naravno.
Briony!
Hvala!
Hvala! Hvala, hvala!
To je jako glupa stvar za napraviti.
Htjela sam da me spasiš. -Zar ne znaš
kako si se lako mogla utopiti?
Spasio si me. -Glupo dijete!
Mogla si nas oboje ubiti. Da li je to tvoja ideja šale?
Htjela bih ti se zahvaliti što si mi spasio život.
Zauvijek ću ti biti zahvalna.
Priča se može nastaviti.
Naša priča se može nastaviti. Samo ću nastaviti.
Jerry, pođi sa nama u jebeni South End.
Ili još bolje, Trafalgar Square. Nitko ne govori jebeni jezik ovdje.
Ne možeš reći, "Dodaj pecivo," ili "Gdje mi je ručna bomba?"
Samo slegnu ramenima. Zato što nas i mrze. Mislim, u tome je bit.
Borimo se u Francuskoj, a Francuzi nas jebeno mrze.
Daj mi tajnicu i sredit ću ovo za jebenu minutu.
Imamo Indiju i Afriku, zar ne?
Švabo može imati Francusku i Belgiju i što god drugo još hoće.
Tko je još ikada bio u Poljskoj? Tu se samo radi o prostoru, carstvu.
Žele samo veće carstvo, daj im ovu rupu, mi zadržimo naše,
i bit će "Bob je tvoj ujak" i "Fanny je tvoja jebena teta"!
Razmisli malo o tome.
Najdraža Cecilia. Priča se može nastaviti.
Ona koju sam planirao u toj večernjoj šetnji.
Ponovno mogu postati čovjek koji je jednom prešao preko Surrey parka
i očistio svoje nabolje odijelo, šepireći se u obećanom životu.
Čovjek koji je, u čistoći strasti, vodio ljubav sa tobom u knjižnici.
Priča se može nastaviti.
Ja ću se vratiti,
naći ću te, voljeti,
oženi ti te. I živjeti bez srama.
Možeš osjetiti more.
Jebeš mi sve.
To je kao prizor iz biblije. -Isuse Bože.
Hajde, dovedite sve da počiste ovaj nered.
Tek smo došli, gospodine. Možete li nam reći što bi trebali raditi?
Ništa, samo čekati. -Gdje su brodovi?
Nekoliko ih je uspjelo jučer, Luftwaffe ih je rasturila.
Izgubili smo 3,000 ljudi kad su potonuli kod Lancastria.
Viša komanda, u svojoj mudrosti, nam odbija dati zračnu podršku.
Blamaža, jebena katastrofa.
Ne, gledajte, stvar je u tome da očekuju od mene da se vratim.
Ima preko 300,000 ljudi na ovoj obali, vojniče. Morat ćeš čekati svoj red.
Budi zahvalan što nisi ranjen. Naredio sam da ostave ranjenike.
Ne, ne, ne, pusti to! Nikad ne vjeruj mornaru na suhom. Bolje ti je da se ne petljaš.
To nije u redu.
Isuse.
Možete li me čuti, dame?
Dolazim kući!
Uzmi iz naših duša napor i stres.
I pusti da naši zapovijedani životi svjedoče.
Ljepota mira.
Ljepota toga mira.
Diši kroz vrućinu naših čežnja.
Ta hladnoća i taj melem.
Neka osjeti budu utrnuli, neka se meso odmara.
Govori kroz potres, vjetar i vatru.
Ali ipak, slabi glas mirnoće...
Gazda.
Moram donijeti nešto za piće.
Treba ti. Potpuno si siv.
Potpuno je posivio, da li vidiš to?
Evo. Hajde.
Sada samo želi šalicu čaja.
Što to, jebem ti, radiš?
Dolazim kući! Dame, dolazim kući!
Jebeš ih sve! Jebeš ih sve! Dugačke i visoke i kratke.
Jebeš sve narednike i zapovjednike. Jebeš sve kaplare.
I njihove sinove kopilad.
Zato jer im kažemo zbogom dok pužu natrag pod svoje kamenje.
Nećeš dobiti nikakvo unaprjeđenje s ove strane oceana.
Zato, veselite se, dečki. Jebeš ih sve!
Mike!
Drži se.
Čekaj ovdje.
Zašto ne sjedneš?
Tako je vruće ovdje.
Skini čizme.
Moram se vratiti. Obećao sam joj.
Da ispravim stvari.
I ona me voli. Čeka me.
Hej!
Čekaj, čekaj, čekaj.
Hej, što si to napravio sa svojim čizmama?
Jesi li siguran da se bolje osjećaš? -Nikad bolje.
Pitam se da li je plaža najbolje mjesto za večeru.
Nisam siguran, ne prepoznajem ovo. -Ne znam.
Ovo će poslužiti, ovdje dolje. -Ne.
Ne, ne, još je dalje. -Što je još dalje?
To mjesto koje znam, stara koliba sa bijelim okvirom
i plavim okvirima za prozore.
Da. Tako je. Tamo mi idemo.
Blizu je. -Tamo smo. Ovo je to.
Evo nas. Ovdje dolje.
Dobro je. Dobro je.
Spusti glavu. Spusti glavu. Evo ga.
Ušuškaj se. Neka ti bude toplo.
Žvači malo ovo. Ali tiho, jer će svi onda htjeti to.
Pokušaj malo odspavati.
Naći ću te.
Voljet ću te.
Oženit ću te.
I živjeti bez srama.
Volim te. Vrati se. Vrati mi se.
Malo previše buke. -Što?
Kakva buka? -Stalno vičeš.
Neki dečki se malo ljute. -Što?
Isuse. Izgledaš loše. -Stvar je u tome da sam odlučio malo ostati.
Trebam se naći sa nekime, a ona me uvijek mora čekati.
Slušaj me sad.
Upravo sam išao na Jimmy Riddle. Znaš što sam vidio!
Postrojavaju se na plaži.
Brodovi su se vratili i starkelje iz komande nas vraćaju u 7:00.
Idemo. Idemo kući, stari.
Zato se naspavaj, i bez tog prokletog deranja.
U redu? -Neću reći niti riječ.
Probudi me prije 7:00, hoćeš li? Hvala ti puno.
Nećeš čuti više niti riječ od mene. Obećavam.
LONDON TRI TJEDNA RANIJE
Linija kreveta mora biti posložena i pokazivati prema unutra.
Našla sam tri kreveta jučer koja nisu bila takva. Vi znate koja.
Koja od vas je odgovorna što su deke danas otišle?
Ja sam, sestro. -Pretpostavljam da nam ne možeš reći
što si krivo napravila? -Ne, sestro.
Etikete su složene prema unutra, zar ne?
Da, sestro. -Napravi to ponovo.
Sestro Tallis, u moj ured. Ostali mogu ići.
Da li ti je ovaj posao važan, Tallis? -Jako važan, sestro.
Jučer si bila dodijeljena na mušku kirurgiju.
Kad se tvoj pacijent povratio iz anestezije, prva stvar koju je napravio
bila je ta da je pitao za Briony. Tko bi Briony mogla biti?
Pa, ja, sestro. -Nema Briony.
Ti si Tallis. Sestra Tallis. Razumiješ li to?
Da, sestro.
Nema Briony.
Ovdje BBC. Ovo su vijesti.
Britanska vojska, zajedno sa Francuskim saveznicima vodi žestoku borbu
u sjevernom području zapadne fronte.
Združene snage nisu izgubile jedinstvenost i moral im je visok.
RAF nastavlja davati podršku u svoj svojoj snazi
ujedinjenoj vojsci u Sjeveroistočnoj Francuskoj i Belgiji. Pruge, ceste,
mostovi i neprijateljske trupe su konstantno napadane, jučer...
Hvala. Nikad ne bi mogla rezati škaricama sa lijevom rukom.
Mamica mi je to uvijek radila.
Evo, gotova si.
Prokletstvo!
Laku noć, Ponty.
Laku noć, Tallis.
Nemoj paničariti! To sam samo ja.
Fiona, skoro sam se onesvijestila.
Znači ovdje ideš kad se svjetla ugase.
Mislila sam da bi mogla biti usred neke burne romance.
Zar se ne smrzavaš ovdje?
Volim London.
Misliš li da će sve ovo biti bombardirano i da će nestati?
Ne.
Ne znam.
Da li pišeš o sestri Drummond?
Da li pišeš o meni? -Ponekad.
Mogu li pogledati? -Radije bih da ne. Privatno je.
Ne vidim smisla u tome da pišeš priču ako je nitko neće pročitati.
Nije još spremna. Nije dovršena. -O čemu se radi?
Komplicirano je. -Da?
Samo...
Radi se o mladoj djevojci, mladoj i ludoj djevojci koja vidi nešto sa
prozora svoje sobe, nešto što ne razumije, ali misli da razumije.
Vjerojatno ju nikad neću završiti.
Gledam te, Tallis, i tako si tajnovita.
Ja nikad nisam bila tajnovita.
Znaš što sam odlučila večeras? -Što?
Ne bih se nikad mogla udati za čovjeka koji nije bio u Kraljevskoj mornarici.
Evo ga. Cecilia Tallis.
Mislim da je ovo njena adresa.
Hvala.
Draga Cecilia. Molim te nemoj ovo baciti prije nego što pročitaš.
Kao što vidiš sa pisma, ja sam u St. Thomasu,
provodim svoju obuku za medicinsku sestru.
Odlučila sam da neću ići u Cambridge.
Oh, Bože.
Odlučila sam da radim nešto korisno. Da radim nešto praktično.
Kažu u novinama da vojska radi strateško prestrojavanje.
Da, vidjela sam to.
To je druga riječ za povlačenje.
Bez obzira koliko teško radim, bez obzira na duge sate,
ne mogu pobjeći od onoga što sam napravila,
i onoga što je to uzrokovalo,
a cijelo značenje toga tek sada počinjem shvaćati.
Cee, molim te piši mi i reci mi da se možemo naći.
Tvoja sestra, Briony.
I da li imaš? -Da li imam što?
Imaš li tajnog zaručnika u Francuskoj? To svi misle.
Ne, naravno da ne.
Zamisli kako je to kad ne znaš da li će se on ikada vratiti.
Nikad nisam bila zaljubljena.
Što, nikad? Čak nikad ni malo?
Oh, malo jesam, kad mi je bilo 10 ili 11 godina.
Skočila sam u rijeku da vidim da li će me spasiti od utapljanja.
Sad me zezaš. -Oh, ne. I spasio me je.
Ali čim sam mu rekla da ga volim, osjećaj je nekako nestao.
Nešto se dogodilo.
Van, brzo.
Robbie.
Oprosti.
Sestro Tallis, ako se dobro sjećam, ti govoriš malo francuski.
Samo školski, sestro.
Ima vojnik u krevetu 13. Sjedni malo s njim. Drži ga malo za ruku.
Evo.
Evo te konačno.
Sestra me je poslala
da malo razgovaramo.
Sjećam se tvoje sestre.
Uvijek je bila tako dobra.
Što sad radi?
Ona je također medicinska sestra.
Da li se konačno udala za tog čovjeka u kojeg je bila zaljubljena?
Zaboravio sam njegovo ime.
Robbie?
Uskoro će, nadam se.
Robbie.
Da, tako je.
A ti?
Kako se ti zoveš?
Luc.
Luc Cornet.
A ti?
Tallis.
To je lijepo.
Sjećam te se sad.
Engleskinja.
Sjećaš se svog prvog posjeta u Millau?
Radio sam kraj pećnica sa mojim ocem.
Čuo sam tvoj akcent.
Možeš li mi napraviti malu uslugu, Tallis?
Ovi zavoji su jako zategnuti,
možeš li ih malo otpustiti, molim te?
Naravno.
Sjećaš li se moje mlađe sestre, Anne?
Još uvijek svira taj mali komad od Debussya,
sjećaš se?
Izgleda tako ozbiljno dok svira.
I naši kroasani,
što misliš o njima?
Najukusniji u Millau.
Da.
To je zbog kvalitetnog putra.
Da.
Zato si dolazila svaki dan?
Zato jer, znaš,
jako si se sviđala mojoj majci.
Po njenom mišljenju,
trebali bi se vjenčati u ljeto.
Stvarno?
Da.
Nadam se da je sad bolje.
Da li me voliš?
Da.
Možeš li malo ostati?
Bojim se.
Tallis. -Briony.
Zovem se Briony.
Ustani, sestro Tallis.
Idi sada oprati krv s lica.
Mornarica je zaslužila našu vječnu zahvalnost. Vojska je nepobijeđena.
Hrabrost ih je provela dalje neosvojene, njihov duh je nepovinut.
Ovo je epska priča o Dunkirku.
Ime koje će živjeti zauvijek u analima borbe.
U sklopu velikog obilaska,
Kraljica Elizabeta je ovdje u posjeti tvornici čokolade na sjeveru Engleske.
Veliki magnat i prijatelj Britanske vojske,
g. Paul Marshall, pružio je kraljici obilazak tvornice vojne municije
sa svojom divnom budućom suprugom, zaručnicom gospođicom Lolom Quincey.
Kakav su oni divan par.
Samo neka stiže municija. Našim dečkima treba.
Drugo, kao lijek protiv grijeha i izbjegavanje bluda,
da takve osobe nemaju dar kontinencije,
trebaju se oženiti i da budu dio Isusovog tijela.
Treće, to je zapovjeđeno zbog zajedničke sreće i zadovoljstva,
da moramo imati jedno drugo.
Vidjela sam ga.
Zbog toga, ako bilo tko vidi ikakav razlog
zašto ovo dvoje ne bi bilo združeno zajedno...
Znam da je bio on.
...neka kaže sada ili šuti zauvijek.
Vidjela sam ga. Vidjela sam ga vlastitim očima.
Molim prolaz za bebu.
Idu danas na selo. Nisu nikad bile van Londona.
Nadam se da će dobiti dobru obitelj.
Ne znaju kakav ih dobitak čeka.
Hajde.
Tražim gospođicu Tallis. Cecilia Tallis.
Je li ona tu?
Tallis! Vrata!
Pokušala sam pisati. Nisi odgovarala.
Moram razgovarati sa tobom.
Sad si sestra na odjelu? -Da.
Hvala.
Htjela sam otići do suca i promijeniti svoj iskaz, Cee.
Nemoj me tako zvati.
Molim te nemoj me tako zvati.
Znam da je grozno ono što sam napravila. Ne očekujem da mi oprostiš.
Bez brige, i neću.
Ti si nepouzdan svjedok. Neće nikada ponovno otvoriti slučaj.
Pa, bar mogu svima drugima reći što sam napravila.
Mogu otići kući i objasniti mami i tati i Leonu...
Što te onda zadržava? -Pa, prvo sam htjela tebe vidjeti.
Oni ne žele više ništa čuti o tome.
Ta neugodnost je zamotana u veo prošlosti, hvala puno.
Ali...
Zakasnit ću. Bolje da krenemo.
Ispričaj me.
Tako duboko spava.
Što ona radi ovdje? -Želi razgovarati sa mnom.
Da, a o čemu?
O groznoj stvari koju sam napravila.
Robbie. Dušo.
Bit ću iskren sa tobom.
U dilemi sam da li da ti sad slomim vrat
ili da te dignem i bacim niz stepenice.
Oh, Bože.
Imaš li pojma kako je u zatvoru? Naravno da nemaš.
Reci mi da li ti je davalo zadovoljstvo pomisao na mene unutra?
Ne. -Ali nisi napravila ništa po tome pitanju.
Ne. -Da li misliš da sam napao tvoju rođakinju?
Ne. -Da li si tada tako mislila?
Da. Ali i da i ne.
A zašto si sada tako sigurna? -Odrasla sam.
Odrasla si? -Imala sam 13 godina.
Koliko star moraš biti da znaš razliku između dobrog i lošeg?
Koliko sad imaš, 18?
Da li moraš imati 18 da se možeš oduprijeti laži?
Ima vojnika koji imaju 18, dovoljno starih da budu ostavljeni da umru kraj ceste,
Prije pet godina ti nije bilo stalo da kažeš istinu.
Ti, cijela tvoja obitelj, svi ste pretpostavili, usprkos mojoj edukaciji,
da sam samo malo bolji od sluge. Da mi se još uvijek ne smije vjerovati!
Zahvaljujući tebi, iskoristili su utjecaj i bacili su me vukovima!
Robbie! Pogledaj me, pogledaj me. -Nemoj!
Vrati se. Vrati se.
Vrati mi se.
Briony.
Nema više puno vremena.
Robbie se mora javiti na dužnost u 6:00, i mora uhvatiti vlak.
Zato sjedni.
Napravit ćeš za nas neke stvari.
Što prije je moguće otići ćeš do svojih roditelja,
i reći ćeš im sve što trebaju znati
da se uvjere da su dokazi koje si im dala krivi.
Otići ćeš do advokata, dat ćeš izjavu,
potpisat ćeš ju, sa svjedocima, poslat ćeš nam kopiju. Je li to jasno?
Da.
Napisat ćeš mi pismo u kojem ćeš detaljno opisati što se dogodilo
i koje će voditi na to da si me vidjela pored jezera.
Probaj ubaciti unutra sve čega se možeš sjetiti
što je Danny Hardman radio tu večer.
Hardman? -Da.
To nije bio Danny Hardman.
To je bio Leonov prijatelj, Marshall.
Ne vjerujem ti.
On se oženio za Lolu. Upravo sam došla sa vjenčanja.
Lola neće moći sad svjedočiti protiv njega.
On je sad imun.
Jako mi je žao zbog svega što sam prouzročila.
Jako, jako mi je žao.
Samo napravi što smo ti rekli.
Zapiši sve, samo istinu, bez rima. Bez ukrašavanja, bez pridjeva.
I onda nas ostavi.
Hoću, obećavam.
Žao mi je. Možemo li malo stati?
Naravno. Ima li kakvih problema?
Treba mi samo par minuta nasamo.
...minuta nasamo.
Briony Tallis, vaša nova novela, vaša 21., zove se "Pokajanje", ona je...
Briony?
Oprostite. Možemo li stati na trenutak?
Briony Tallis, htio bih da razgovaramo sada o vašoj novoj noveli, "Pokajanje",
koja izlazi za nekoliko dana u isto vrijeme kad je i vaš rođendan.
To je vaša 21. novela... -To je moja zadnja novela.
Stvarno? Nećete više pisati?
Ja umirem.
Moj doktor kaže da imam nešto što se zove vaskularna demencija,
što je zapravo kontinuirana serija malih moždanih udara.
Tvoj mozak se gasi, postepeno gubiš riječi, gubiš pamćenje,
koje je dosta važno za pisca.
Zato sam konačno mogla napisati knjigu, mislim. Morala sam.
I zato je to, naravno, moja zadnja novela.
Da bi bilo još čudnije,
to bi se mogla nazvati i moja prva novela.
Napisala sam dosta toga dok sam bila u bolnici St. Thomas za vrijeme rata.
samo nisam mogla nikako to završiti.
Zato što je novela autobiografska, zar ne?
Da, potpuno. Nisam mijenjala čak niti imena, uključujući i vlastito.
I da li je bilo nekakvih problema?
Ne.
Odlučila sam, već dugo, da kažem potpunu istinu.
Bez rima, bez uljepšavanja.
I mislim...
Pročitali ste knjigu, razumjet ćete zašto.
Iz prve ruke sam saznala ono što nisam osobno svjedočila,
uvjeti u zatvoru, evakuacija sa Dunkirka, sve.
Ali efekt svega toga je bio dosta neumoljiv.
Vidite, nisam više mogla zamisliti kojoj svrsi bi sve to poslužilo.
Što? Oprostite. Služilo iskrenosti?
Iskrenosti.
Ili stvarnosti.
Zapravo, u stvarnosti,
bila sam prevelika kukavica da odem posjetiti svoju sestru u lipnju 1940.
Nisam nikad otputovala u Balham.
Da li imaš pojma kako je u zatvoru?
Znači da je scena u kojoj im priznajem izmišljena.
On tako duboko spava.
Izmišljena.
Koliko stara moraš biti da poznaš razliku između dobrog i lošeg?
I zapravo se nikad niti nije mogla dogoditi.
Zato što je
Robbie Turner umro od sepse u Bray-Dunesu
prvog lipnja 1940,
zadnjeg dana evakuacije.
Zbogom, stari.
I nisam nikad mogla ispraviti stvari između mene i moje sestre Cecilie,
zato što je ona ubijena 15. listopada 1940,
bombom koja je uništila benzinski i vodeni rezervoar kod Balhama.
Tako da...
Moja sestra i Robbie nisu nikad mogli provesti vrijeme zajedno
za kojim su toliko žudili, i koje su zaslužili.
I koje sam, uvijek, koje sam...
Uvijek sam osjećala da sam ja spriječila to.
Ali kakav osjećaj nade,
ili zadovoljstva može čitatelj izvući iz takvog kraja?
Tako sam u knjizi htjela dati Robbiju i Ceciliji ono što su izgubili u životu.
Volim misliti da to nije slabost ili izbjegavanje,
nego konačni čin dobrote.
Dala sam im njihovu sreću.