Přeložil: SHUBBY :-) Přečas: mindhunter29
Díváte se někdy na někoho a přemýšlíte...
co se děje v jejich hlavě?
Já to vím.
Tedy, co se děje v Rileyině hlavě.
A tady je.
Ahoj.
- Riley. - Koukni na sebe.
Nejsi ty malý uzlíček radosti?
Páni.
Bylo to úžasné. Jenom Riley a já
navždycky.
Nebo spíš
na 33 vteřin.
Já jsem Smutek.
Ahoj. Já jsem Radost. Takže...
Mohla bych... kdybys mohla...
Chci to jenom napravit. Díky.
A to byl teprve začátek.
Velitelství se od té doby jen plnilo.
Skvěle. Jo. Vypadá to, že to zvládáš dobře..
Výborně. Ne! Bacha! Bacha!
NE, DÁVEJ POZOR!
Tohle je strach. Stará se o to, aby byla Riley v bezpečí.
Pomalu. Pomalu.
Zpátky! Ne, jsme v pohodě.
Jsme v pohodě.
- Dobrá práce. - Díky. Mockrát vám děkuju.
A pokračujeme.
Ták. Otevři pusu.
- To vypadá nově. - Je to bezpečné?
- Co je to?
Dobře, dávejte pozor. Něco tu nebezpečně smrdí.
Moment. Co je to?
Tohle je Nechuť.
V podstatě hlídá, aby se Riley neotrávila, fyzicky i společensky.
Není to pestrobarevné.
Ani to nemá tvar dinosaura. Počkat.
To je brokolice! Blé!
Fuj!
No, právě jsem nám zachránila život.
Jo. Nemáte zač.
Riley, když nespapáš večeři, tak nedostaneš zákusek.
Co? Řekl právě, že nedostaneme zákusek?
Tohle je Vztek. Jemu...
hodně záleží na tom, aby věci byly fér.
Takže takhle to chceš hrát, starouši?
Bez zákusku? No dobře. My ochutnáme naší večeři.
Ale až ty ochutnáš tohle!
Aaaaaa!
Riley, Riley. Letí letadýlko.
Letadýlko. máme tu letadýlko lidičky.
No a... Smutek už znáte.
Ona. No, ona...
Vlastně ani pořádně nevím co dělá.
A já se ujišťuju, že neprovede žádnou hloupost. Takže.
Je v pohodě. Všichni jsme v pohodě. Všechno je bezva.
Nicméně. Tohle jsou Rileyiny vzpomínky.
A jak vidíte, většina z nich je šťastných.
Ale ty nejdůležitější vzpomínky jsou tady.
Nechci vás zatěžovat detaily, ale říká se jim
"hlavní vzpomínky".
Každá z nich pochází z nějaké důležité události Rileyina života.
Třeba když dala první gól. To bylo úžasné.
No pání! Podívejte na ní.
Dobrá práce.
A každá hlavní vzpomínka napájí jiný aspekt Rileyiny osobnosti.
Jako třeba... Hokejový Ostrov.
Ostrov Bláznivin je můj oblíbený.
Pojď sem, ty malá opice!
Jo. Blázniviny jsou nejlepší.
Ostrov přátelství je taky fajn.
A miluju Ostrov Upřímnosti.
A to je pravda.
A samozřejmě, Ostrov Rodiny je úžasný.
Pointa je, že ty ostrovy jsou vlastnosti, které dělají z Riley, Riley.
Pozor. Potápíme se.
Láva!
Kdo je tvůj kamarád na hraní? Bing Bong. Bing Bong.
Paráda.
- Aaaa. - Zámrz mozku!
- Joo! - Jo!
- Dobrou zlato. - Dobrou noc tati.
A...
Končíme.
Tak se mi to líbí. Další perfektní den.
Dobrá práce všichni.
Pojďme teď uložit ty vzpomínky do dlouhodobé paměti.
Výborně. Dneska jsme neumřeli.
Pro mě to je jednoznačný úspěch.
Tak a to je všechno. Milujeme tu naší holku.
Má skvělé přátele a párádní dům.
Lepší už to být nemůže.
Navíc, Riley už je 11.
Co by se mohlo stát?
PRODÁNO
- Cože? - Aaa!
Dobře. Tohle mě nenapadlo.
Aaaa!
Hele, koukejte. Golden Gate Bridge, není to paráda?
Sice není celý ze zlata jak jsem si mysleli,
což je trochu zklamání. Ale stejně...
Jsem rád, že zemětřesní jsou jen mýtus.
- Jinak bych byl teď k smrti vyděšený. - Jo.
Tohle jsou moji lidi.
Tak jo, už jenom pár bloků.
- A už jsme v našem novém domě. - Šlápni na to taťko.
Proč nezůstanem v tom smradlavým autě? Stejně už jsme v něm celou věčnost.
Což... je vlastně docela štěstí.
Protože jsme měli plno času na přemýšlení
o tom, jak bude vypadat náš nový dům.
Projdem si 5 nejlepších nápadů.
- To vypadá bezpečně. - Vypadá hezky.
Tenhle je pro Riley jako dělaný. Ne, ne, ne... tenhle.
Radosti, proboha. Přece nemůže žít v sušence.
Tohle je ono. Má i draka!
Už jsme blízko, cítím to.
Tady je to. Tohle je náš nový dům.
A...
Možná je hezký zevnitř.
- To máme bydlet tady? - Musíme?
Říkám vám, že to tu smrdí, jako kdyby tu něco chcíplo.
- Můžeš umřít z přestěhování se? - No tak lidičky. Přeháníte.
- Nikdo neumírá. - Mrtvá krysa!
- Skvěle. - Asi budu zvracet.
Tohle je dům hrůzy. Co budeme dělat?
- Dostaneme vzteklinu. - Slez ze mě!
Hele, hele. Celou cestu
táta mluvil o tom, jak skvělý bude náš nový pokoj.
- Jdem to omrknout.
Jo, jo, jo...
- Ne, Ne, Ne... - Závidím tý mrtvý kryse.
Připravte pruhovaný pyžamo. Bydlíme ve vězení.
- Tady Riley žít nemůže. - Má pravdu.
- Vážně hrůza. - Je to úplná katastrofa.
- Tenhle dům smrdí. - Je to nejhorší místo,
- jaký jsme kdy viděla. - No to jo.
Hele, není nic, co by nespravily závěsy s motýlkama.
Někde jsem četla, že prázdný pokoj je příležitost.
Kdes to četla?
Na tom nesejde. Četla jsem to a je to super.
Sem dáme postel. A stůl támhle.
Lampa půjde sem.
- Támhle dáme židli. - Jo, a sbírka trofejí.
- Tam... - Hvězdičky!
- To se mi líbí. - To je ono.
Půjdem si pro věci z dodávky.
Dobrá. Nashle. Hádej co se stalo.
Dodávka s našimi věcmi dorazí až ve Čtvrtek.
Děláš si srandu.
Dodávka se ztratila? To je ten nejhorší den.
- Říkals, že měli dorazit už včera. - Já vím, že říkal.
- Tohle řekli oni. - Máma s tátou jsou nervní.
- Jsou nervní. - Hádají se. - Co budeme dělat?
- Co mají za problém? - Mám nápad.
Četls vůbec tu smlouvu?
Andersonová jede. A blíží se k bráně.
Hej. No počkej.
- Chystá se vystřelit. - Jsem za tebou, dávej pozor.
A dává gól! Joo!
Tak pojď babi.
Co? Babi?
Svazuje si vlasy. Tohle bude něco.
Hej. Sundej mě.
Promiň, vydžte.
- Haló. - Počkej. Co?
To snad ne.
Dobře. Zdrž je, hned tam budu.
Ti investoři měli přijet až ve čtvrtek a ne dneska.
- Musím jít. - V pořádku, chápeme to.
Jsi nejlepší. Díky zlato. Zatím pa, broučku.
Táta nás opustil.
Už nás nemá rád. To je smutný.
Měla bych teď asi řídit viď?
Radosti. Co to děláš?
Dejte mi chviličku.
Víte co jsem si uvědomila? Riley ještě neobědvala. Vzpomínáte?
Cestou sem jsem zahlídla pizzerii. Možná bychom tam mohli zajít.
- Pizza zní dobře. - Pizza.
- Joo, pizza. - Pizza. Bezva nápad. Jde se.
- Co to sakra je? - Kdo by dával brokolici na pizzu.
Tak a dost.
Gratuluju San Francisco. Zničilo jsi pizzu.
Nejdřív Hawaiani. A teď ty.
Co je to za pizzerii, že mají jen jeden druh pizzy.
Asi to tak v San Franciscu chodí.
Pořád lepší, než ta polívka v restauraci v Nebrasce.
To jo. Byla tak hustá, že v ní stála lžíce.
Je to dobrý. Rodina funguje.
Ta cesta byla vážně sranda. Co se ti líbilo nejvíc?
Plivání z okna.
- Určitě ne jak táta zpíval. - Bezpečnostní pás.
Co takhle to s tím dinosaurem.
- Jo to bylo fajn. - To byla sranda.
Řekněte sýr.
- Tati. Tati. Tati -Zlato.
Tati, koukni na auto. Prostě se otoč.
Ne ne ne...
Ne! Aaa.
Skvěle Radosti.
Líbilo se mi to s tím dinosaurem. To byla fakt sranda.
Počkat, co... co se stalo?
Něco s tou vzpomínkou udělala.
- Cos provedla? - Já-já se jí jenom dotkla.
- To by nemělo vadit. - Vrať to Radosti.
- Snažím se. - Nejde to?
- Ne. Myslím, že nejde. - Výborně Smutku.
Teď když si Riley vzpomene na ten moment s Tátou, bude smutná. Bravo.
Omlouvám se Radosti. Já nevím. Ja myslela, že když ty, ty...
Radosti. Máme tu schody.
Prostě se teď už ničeho nedotýkej, dokud nepříjdem na to, co se děje.
- Dobře. - Bezva.
Připravte se. Tohle je pěkně dlouhý zábradlí a my ho celý sjedeme.
Počkat. Co je?
- Hlavní vzpomínka! - To ne.
- Smutku co to děláš? - Jedna byla trochu nakřivo
Tak jsem to otevřela a ona vypadla.
Já prostě. Chtěla bych si na jednu šáhnout.
- Radosti!
Smutku. Skoro ses dotkla hlavní vzpomínky.
A když se nějaké dotkneš, nejde to vrátit zpátky.
Já vím. Omlouvám se. Něco se se mnou děje.
Já... asi mám depresi.
Ne to není deprese. Jenom stres.
Pořád dělám něco špatně. Jsem hrozná.
- Ne ne nejsi. - A otravná.
Oni, no... Víš co.
Nemůžeš se soustředit na to co je špatně.
Vždycky se na věci můžeš podívat jinak
A najít v nich zábavu.
Jo, najít zábavu. To já neumím.
No dobře tak... Vzpomeň si na něco legračního.
Pamatuješ ten srandovní film kde umře ten pes?
No, jo. To není zrovna...
A co třeba jak jsme byli s Mag.
Jak se Riely smála, až jí mlíko vyteklo nosem.
No ták.
Jo, bolelo to. Pěkně to štípalo.
- Bylo to hroz... - Dobře, dobře.
Nemysli na to. Zkusíme něco jiného.
- Co děláš nejradši. - Nejradši?
No, líbí se mi, když jsme venku.
To je super! Je tam pláž a sluníčko.
Jako když jsme tátu zahrabali až po krk do písku.
Měla jsem spíš na mysli déšť.
Déšť. Déšť mám taky ráda!
Můžeme skákat v loužích.
Všude jsou super deštníky a lítají blesky.
Spíš jako když prší hodně a teče nám do bot.
A je nám zima, klepeme se a všechno začína být tak smutné.
Hej hej. No tak.
Proč pláčeš?
To je přesně opak toho, o co se tady snažíme.
Pláč mi pomáhá vyrovnat se s životními problémy.
Víš co? Vymyslíme něco jiného.
Co takhle přečíst nějaké manuály. To zní zábavně.
Většinu z nich jsem četla.
No. A četlas tenhle? Ten vypadá zajímavě.
Obnovení dlouhodobé paměti. Část 47.
- Ne. - Hotovej bestseller.
Výběr dat z dlouhodobé paměti přes kanál ...
Vidíš? Zábava. Téda, závidím ti.
Můžeš si číst tyhle parádní věci, a já musím makat. Život je tak nefér.
Co s tím. Zbývá nám kapitál tak na měsíc možná dva.
Když do té doby neseženeme investory, budeme muset propouštět.
Mami. Tati. Pojďte mi dát dobrou noc.
- Já vím, já vím. Musíme to vyřešit. - Hned tam budu.
Slyšeli jste tátu? Zněl fakt naštvaně.
Co to bylo? Byl to medvěd? Je to medvěd!
V San Franciscu medvědi nejsou.
A co ten chlupatej chlápek. Ten vypdal na medvěda.
Jsem tak nervózní, až mi tuhne krev v žilách.
Fuj. Nemusíš nám vyprávět o svých žilách.
Já vím čím to je. Je to tím stěhováním.
Říkal jsem to od začátku.
Je tu teď minimálně 37 věcí, kterých by se Riely měla bát.
Už jenom z toho smradu se jí udělá špatně.
Nemůžu uvěřit, že jsme se přestěhovali sem.
Koukněte. Já to chápu. Máte obavy.
Ale přežili jsme i horší věci.
Pojďme udělat seznam věcí, ze kterých by se měla Riley radovat.
Fajn.Takže. Dům smrdí. Náš pokoj smrdí.
- Pizza je tu hnusná. - Naši přátelé jsou daleko.
A všechny naše věci jsou ve ztracený dodávce.
Ale no tak. Mohlo to být horší.
Jasně Radosti. Mohli jsme ležet na špinavý podlaze ve spacáku.
Dobře, přiznávám. Měli jsme těžký start.
-Ale myslete na všechny ty dobré... - Ne Radosti.
Neexistuje důvod, aby teď Riley byla šťastná.
My to vyřešíme.
Navrhuju vynechat zítra školu a zamknout se v pokoji.
Nemáme čistý oblečení...
A můžem brečet, až nebudem moct dýchat.
Měli bychom zamknout a zakřičet to sprostý slovo co známe.
- Je fakt dobrý. - Počkejte.
Hele. Všichni máme špatný dny. Ale...
Ahoj broučku.
Vlak špatných zpráv přávě přijíždí. Hů-hů.
Pořád není dodávka.
Teď zase říkají, že tu nebude dřív než v úterý. Věřila bys tomu?
Hů-hů-hů.
- Kde je tátá? - Telefonuje.
Ta nová práce ho teď pořád zaměstnává.
Já to tušil.
Přišel čas pořádně se zamračit.
Chtěla bych ti jenom říct
děkuju.
Víš... Přes všechen ten zmatek jsi zůstala...
Zůstalas naší veselou holčičkou.
Táta je teď pod velkým tlakem.
Ale když se my dvě budem usmívat, hodně mu to pomůže.
To pro něj udělat můžeme viď?
No.
Jo. Určitě.
Jsi prostě báječná.
- Sladké sny. - Dobrou.
No. Máma má vždycky pravdu.
Budeme happy.
- Tým Happy. To zní dobře. - Stojím za tebou Radosti.
Vypadá to, že přecházíme do R E M.
Já mám snovou hlídku, takže se postarám o uložení vzpomínek.
Skvělý den lidi. Všechno je super, týme Happy.
Dobrá. Co dneska vysílá snová produkce?
Tak. Tady to je. Nový domov.
Pojď se mnou bydlet, Riley.
- Někdo si objednal brokolicovou pizzu? - Sněz mě, jsem organická.
Kdo to tam dole programuje?
Vím, že bych to neměla dělat. Ale.
Přece nezakončíme ten den takhle.
Neboj se.
Zařídím, aby byl zítřek skvělý den.
Slibuju.
- Ahoj. Vzbudila jsem vás? - Musíš na to teď hrát?
No, musím procvičovat.
A ani to neberu jako hraní, spiš jako objímání.
Dobře. První školní den. To je tak vzrušující.
Byla jsem vzhůru dlouho a vymyslela plán. Tady je.
Strachu. Potřebuju seznam..
..všech nebezpečí, která by se mohla přihodit v nové škole.
Jakoby se stalo. Myslel jsem i na meteority.
Nechuti. Ať dnes Riely vypadá skvěle.
Ale ať zároveň zapadne.
Díky mě bude Riley vypadat tak dobře,
že ostatním dětem bude ze svého oblečení zle.
Radosti! Ano Radosti? Ty budeš u ovládacího panelu.
Aby byla Riley celý den šťastná.
A musím dodat, že tvé šaty jsou rozkošné.
Tenhle hadr? Děkuju. Líbí se mi jak se točí.
Myšlenkový expres, právě včas.
Vzteku. Vylož dení snění.
Objednala jsem extra dávku, kdyby se to vleklo.
Můžou se hodit, jestli je ta nová škola plná nudných a zbytečných předmětů.
Což pravděpodobně bude.
Jo a Smutku. Mám pro tebe strašně důležitou práci. Jen pro tebe.
- Opravdu? - Pojď za mnou .
- Co to vyrábíš? - Ták. Perfektní.
Tohle je kruh smutku.
Tvoje práce je ujistit se, že všechen smutek zůstane uvnitř.
Takže ty chceš abych tady prostě stála?
Hele, já ti přeci nemůžu říkat jak máš dělat svou práci.
Prostě se ujisti, že..
všechen... smutek zůstane uvnitř kruhu.
Vidíš. Jsi úplnej profík. Není to zábava?
- Ne. - Hodná holka.
Tak jo lidi. Nový začátek.
Budeme mít super den ze kterého bude super týden,
ze kterého bude super rok, ze kterého bude super život!
Velký den. Nová škola. Noví kamarádi.
Já vím. Jsem trochu nervózní ale těším se.
- Jak vypadám? Vypadám dobře? - Báječně.
Zvládneš to? Nechceš abychom šli s tebou?
S mámou a s tátou na veřejnosti? Ne, díky.
Nechte to na mě.
Ne, jsem v poho. Ahoj Mami. Ahoj Tati.
Užij si den, opice.
Užij si to, zlatíčko.
- Jseš si jistá, že to chceme udělat? - Jdeme.
Dobře, jdeme. Jo.
Parta hustých holek na dvou hodinách.
- Jak to poznáš? - Dvojitý náušnice. šátek.
- Páni. Má oční stíny? - Jo. S těma chceme kámošit.
- Jdem za nima. - Děláš si srandu?
Nemůžem s nima mluvit. Chceme se jim přece zalíbit.
Jo... jasně. Počkat. Co?
Už mám skoro všechny možné katastrofy.
Nejhorší scénář je buď zemětřesení, samovznícení,
nebo vyvolání učitelkou. Pokud se nic z toho nestane...
Ahoj všichni. Dnes tu máme novou žákyni.
Děláš si srandu! Hned takhle zkraje! To snad není pravda!
Riley, řekla bys nám prosím něco o sobě?
Ne! Dělejte, že neumíme anglicky.
Neboj. Já to zvládnu.
OK.
Jmenuju se Riley Andersonová.
Jsem z Minnesoty a teď žiju tady.
A jaká je Minnesota?
Můžeš nám o ní něco říct?
Určitě tam máte víc sněhu než tady.
Ha ha ha. Je vtipná.
Jo, je tam docela zima.
Když zamrzne jezero, chodíme tam hrát hokej.
Máme skvělý tým. Jmenujem se Prérijní Psi.
Moje kamarádka Mag hraje v útoku a táta nás trénuje.
Vlastně celá moje rodina bruslí.
Je to taková rodinná tradice.
Chodíme na jezero skoro každý víkend.
Teda chodili jsme. Dokud...
jsme se nepřestěhovali.
- Hele. Co se děje? - Co?
Hej Smutku. Dotkla ses vzpomínky.
- Snad jsme o tom mluvili. - No jo, já vím. Promiň...
Vrať se do kruhu.
Co se to děje?
- Vypni to Radosti. - Vypni se.
Hrávali jsme na honěnou a tak.
Hustý holky si něco šuškají.
Viděli jste ten pohled? Oni nás hodnotí.
Pomozte mi někdo to vyndat. Tahejte všichni...
Ale teď je všechno jinak.
Co jsme se přestěhovali.
To ne. Brečíme ve škole!
Co? Smutku co to děláš!
Omlouvám se. Já, ou.
- To je hlavní vzpomínka. - Ale, je modrá.
Ne! Počkat!
Zastavte to. Ne.
Ne.
Radosti. Ne.
- To je hlavní vzpomínka. - Hej!
- Přestaň. Pusť to. - Ne. Počkej.
Hlavní vzpomínky!
Aaa!
Ne ne ne...
- Aaa! - Aaa!
Děkuji Riley.
Vím, že stěhování bývá někdy těžké.
Ale jsme rádi, že tě tady máme.
Dobrá. Otevřete si učebnice dějepisu.
A nalistujte kapitolu 7.
Můžu teď říct to sprostý slovo?
Aaa!
Aaa...!
Aaa...
Ale ne. 1, 2, 3, dobrý.
Jste v bezpečí. Co?
Kde to jsme?
V dlouhodobé paměti?
Co?
Ostrov Bláznivin?
Rileyiny ostrovy osobnosti. Nefungují!
Ou... To je zlé!
Můžeme to napravit.
Prostě se musíme vrátit na velitelství.
Zapojit hlavní vzpomínky...
A Riley zase bude normální.
Riley je bez hlavních vzpomínek.
Bez ostrovů osobnosti a bez..
Co? Bez čeho?
Bez tebe.
Ty nejsi na velitelství.
Bez tebe nemůže být Riley šťastná.
Musíme tě dostat zpátky nahoru.
Už jdu Riley.
Jak se ukázalo ten zelený kontejner není na papír.
Je na bio-odpad, jako je
kompost nebo skořápky od vajec.
A ten modrý je na papír....
Riley se chová divně.
Proč se chová tak divně?
A co bys čekala? Žádný z ostrovů nefunguje.
Radost by věděla co dělat.
To je ono.
Než se vrátí, budeme předstírat, že jsme radost.
Výborný nápad.
Vztek, Strach, Nechuť ... Jak asi máme být šťastní!
Riley, mám výborné zprávy.
Objevila jsem juniorskou hokejovou ligu. Přímo tady v San Franciscu.
A teď se podrž. Zápis je zítra hned po škole.
To je štěstí viď?
- Štěstí? - O ou, co budem dělat?
Lidi...t t t d d ... no ..
T-ty dělej že jsi radost.
Bude skvělé být zase na ledě.
To jo. To zní fakt fantasticky.
Co to jako bylo? Tohle by Radost neřekla.
- Asi proto, že nejsem Radost? - No nekecej.
Taky jste si toho všimli?
- Něco se děje. - Neměli bychom se jí zeptat?
Budeme vyzvídat.
Ale opatrně, ať si toho nevšimne.
Tak jaký byl první den ve škole?
Snaží se vyzvídat.
Já končím. Ty předstírej, že jsi Radost.
Co? No dobře.
Bylo to... dobrý. Apoň myslím. Já nevím.
No, to se ti povedlo. Úplná Radost.
- Něco určitě není v pořádku. - Nikdy se takhle nechovala.
- Co uděláme? - Zjistíme co se děje.
Ale budeme potřebovat podporu. Signál manželovi.
Parádní přihrávka na Reeda. Constance se dostal do třetiny.
A jé. Dívá se na nás.
- Co říkala? - Co?
Promiňte pane. Nikdo jí neposlouchal.
Nevynesli jsme odpadky? Nechali zvednutý prkýnko?
Co? Co je ženská? Co?
- Už se zase tváří jako ňouma. - Já bych ho uškrtila.
Dejte další signál.
Aha. Taže.
Riley, jak bylo ve škole?
- Bože. Ztráta času. - To si snad dělá srandu.
Kvůli tomuhle jsme nechali toho Brazilskýho pilota?
Uhni! Já budu Radost.
Škola byla skvělá. Jasný?
Riley. Je všechno v pořádku?
Pane, poulí na nás očima.
Co má za problém?
Dobře, trochu na ní zavrčíme. Nerad bych si dneska dupnul.
Ne. Dupnutí ne.
Riley, Tvé chování se mi nelíbí.
Já ti ukážu chování staříku.
Ne ne ne ne. Zůstaň Happy.
A co má bejt? Nechte mě napokoji.
Pane. Hladina drzosti stoupá.
Zvyšte level na DEFCON 2.
Slyšeli jste pánové. DEFCON 2.
Poslouchej mladá dámo. Já nevím kde se v tobě ta drzost bere.
Chceš si se mnou zahrávat? Pojď si pro tohle!
No. Prostě. Prostě.
Je to tady. Připravte dup.
Klíče připravit.
Připraveno k dupu na váš rozkaz pane.
Aaaa!
Prostě sklapněte!
Pal!
A dost! Běž do svého pokoje.
Hned!
Dupnul si. Právě si dupnul.
Dobrá práce pánové. Tohle mohla být katastrofa.
Tohle byla katastrofa.
Pojď. Poleť se mnou criancinha.
- Ah. - Ahh.
To chceš jít až tam po tomhle?
Je to nejrychleší cesta zpátky.
Ale vede to přes propast zapomění. Když spadneme, navždycky zmizíme.
Musíme to risknout. Pro Riley.
Následuj moje kroky.
Není to tak vysoko. Je to úplně...
Ahoj.
Takže...
Tam dole se nám to trošku zvrtlo.
Chceš si o tom pomluvit?
No tak. Kde je moje veselá holka?
Opice. Hu hu hu.
Hou! Snaží se nastartovat Blázniviny.
No tak. Hu ha ha.
Smutku! Hned se vrať!
Co to?
Chápu. Chceš být chvíli sama.
Promluvíme si později.
- Máme velkej problém. - Radosti. Kde jsi?
Přišli jsme o Ostrov Bláznivin.
To znamená, že může přijít o Přátelství a Hokej a Upřímnost a Rodinu.
Ty to můžeš napravit viď Radosti?
Já...Já nevím.
Ale musíme to zkusit. Tak jo. Pojď.
Riley usnula.
Což je dobře. Když se nad tím zamyslíš.
Protože když spí, nic špatného se už nemůže stát.
Budeme zpátky na velitelství, než se vzbudí.
Půjdeme přes Ostrov Přátelství.
- To nezvládneme. - Ne ne ne...
Nenech se strhnout životními problémy.
Pamatuješ ten srandovní film kde ten pes umře?
No tak Smutku. Na tohle nemáme čas.
Musíme to zkrátka obejít.
Půjdem touhle malebnou cestičkou.
Počkej Radosti. Tam se ztratíš.
- Mysli pozitivně. - Dobře.
Pozitivně myslím, že se tam ztratíš.
To je dlouhodobá paměť.
Je to nekonečná změť uliček a polic.
Četla jsem o tom v manuálech.
V manuálech? Manuály.
- Tys četla manuály. - Jo.
Takže víš jak se dosatat zpátky na velitelství.
Asi jo.
Budeš moje mapa.
Jdeme. Veď mě mapo.
Ukaž mi směr.
Dobře, jenom...
Jsem moc smutná abych chodila.
Dej mi pár hodin abych...
- Kudy. Vlevo? - Pravá.
Ne, jdi vlevo. Řekla jsem, že levá je pravá jakože správná.
Ok.
Tohle je docela příjemný.
Dobře, jdem na to. Na velitelství budeme do rána.
Dokážeme to. Bude to hračka!
Funguje to.
Tohle nefunguje.
- Už tam budeme? - Jo. Ještě jednou doprava.
Pak doleva. A zase doleva.
Víš určitě, že jdeme správně?
Protože mi připadá, že se od velitelství spíš vzdalujeme.
Riley je vzhůru.
Ne. Nesahat pamatuješ?
Když se jich dotkneš, zůstanou smutné.
Promiň. Už to neudělám.
- Od teď. - Já už to nezvládnu.
Zapomenout!
- Pracovníci mysli. - Ale Radosti, už tam skoro...
Telefonní čísla. Nepotřebujeme.
Má je v telefonu.
- Všechny zapomenout. - Promiňte. Ahoj.
Zapomenout.
- Chci se dostat na Ostrov Přátelství. - Podívej. 4 roky hraní na klavír.
Jo. Vypadají dost zašle.
Víš co. Nech tam Ovčáky a Skákal Pes a ostatních se zbav.
- Vy jste? - Prezidenti. Co myslíš?
Stačí Washington, Lincoln a ten černoch.
- Zapomenout! - Hej!
Nemůžete je vyhodit. To jsou důležité vzpomínky.
Jména všech princeznovských panenek?
Ano. To jsou důležité informace.
- Třpytivka, Medovláska... - Zapomenout.
- Hele, vraťte je. - Už jsou v propasti.
- Nic se nedá vrátit z propasti. - Podívejte madam. To je naše práce.
Když se Riley nestará o nějakou vzpomínku, zašedne.
- Zašedne? - Stává se to.
Až na tuhle. Tahle nikdy nezašedne.
Ta písnička z reklamy?
Někdy jí ze srandy pošleme na velitelství, jen tak.
Pak hraje v Rileyině hlavě pořád dokolečka, někdy i milionkrát.
Kouknem na to znovu.
Jo. Všichni známe tu písničku. Velmi chytlavá.
- Co myslíš? Uděláme to? - Jo.
Ok. Jdem na to! Ha ha ha.
Cože? Už zase tohle?
Počkejte! Víte jak se dostat na Ostrov Přátelství?
Líbí se ti tam? Máte tam zemětřesení?
A co ten most?
Jo. Dobrý. A jak to vypadá s týmem?
Vyhlráli jsme zápas. Trenér říká, že se letos možná dostanem do finále.
Jo, a máme v týmu novou holku. Je fakt hustá.
- To snad neřekla. - Nová holka?
Mag už má novou kamarádku?
Hej hej. Buďte v pohodě.
Nechceme přijít o další ostrovy lidi.
Dokážeme si nahrávat puk, aniž bychom se na sebe dívali.
Úplně si čteme myšlenky.
Ráda čteš myšlenky Mag?
- Mám pro tebe něco na čtení. - Vzteku. Co?
- Tady! - Počkej počkej.
Aaa!
- Už musím jít. - Co?
Už musím jít.
Počkejte. Můžete mi alespoň říct kudy se dostat na....
Ale ne.
Ostrov Přátelství. Cože?
Přátelství ne.
Riley tenhle milovala. A teď je pryč.
Zbohem Přátelství. Vítej Samoto.
Budem to zkrátka muset vzít delší cestou.
Jo. Tou dloouhou dloouhou... cestou.
Jsem připravená.
Musí existovat lepší cesta.
- Podívejme na tebe. - Ha?
Vezmu tebe, ale tebe ne.
Komu to nalhávám. Nemůžu tě tu nechat.
Ahoj!
- Aaa. - Počkej, hej, počkej.
Ne. Stůj.
- Promiňte. - Aaa!
Já..jenom jsem hledal...
- chytej! - Co?
Ha ha. Sbohem cucáku.
Au. Všechno mě bolí.
Počkat já tě znám.
Ne, neznáš. Hodně si mě pletou.
- Vypadám jako spousta lidí. - Ne ne ne.. Znám tě.
Bing Bong, Rileyin imaginární kámoš.
- Vážně mě znáš? - Samozřejmě.
Riley si s tebou ráda hrála. Byli jste nejlepší přátelé.
Možná bys to věděl.
- Snažíme se dostat na velitelství. - Velitelství?
- Vy jste z velitelství? - No, jo.
Já jsem Radost. Tohle je Smutek.
- Radost, ta Radost?
Co sakra děláte tady dole?
Dobrá otázka. Chceš odpovědět Smutku?
Bez tebe Riley nebude nikdy šťastná.
Takhle to nejde. Musíme tě dostat zpátky.
Víte co? Za mnou.
Díky. Je bezva tě zase vidět.
Musím říct, že jsem tvoje veliká fanynka.
Pamatuješ jak jste měli s Riley kapelu?
Ha ha ha. Byla jsem na všech koncertech.
Jo. Hrál jsem na nos.
- A jak jste hráli na honěnou. - Jsem dvojnásobný šampión.
- Jo a pamatuješ vaší raketu? - Jasně, měla písničkový pohon.
Pravda. Vaše písnička.
- Kdo je tvůj kamarád na hraní? - Bing Bong. Bing Bong.
- Jeho raketu písnička pohání" - Bing Bong. Bing Bong.
A co přesně máš jako být?
Víš, to je nejasné. Z většiny jsem cukrová vata. Ale.
Tvarem. Část kočka, část slon, část delfín.
Delfín?
Nezapomeň, že když byly Riley 3, znala jenom pár zvířat.
Kráva dělá bú. Kůň řehtá.
To je všechno co jí tehdy naučili.
Jo, jo. To je fakt.
- Co tady vlastně děláš? - No.
V poslední době už není čas na imaginární kamarády.
Takže. Však víš...
Ale no tak, nebuď smutný.
Mám nápad. Až se dostanu zpátky na velitelství,
zařídím, aby si na tebe Riley vzpoměla.
- Vážně? - Jasně. Bude ráda.
Ha ha! To je nejlepší den mého života.
- Jsi v pořádku? - Hele co se to děje?
Brečím bonbóny.
Zkuste karamely jsou výborný.
- Tu máš. - Díky.
Moment. Vydrž.
Vždycky se tam něco zašprajcne.
Tady.
Co je? Je imaginární.
Díky. Tohle nám usnadní cestu pěšky na velitelství.
Pěšky? Nepůjdem pěšky.
Pojedeme Myšlenkovým Expresem.
Vlak. No jistě.
To je mnohem rychlejší. Ale jak ho chytneme?
Tak nějak jezdí všude množně, ale jedna zastávka je v Představivosti.
Znám zkratku. Pojďte, tudy.
Jsem tak ráda, že jsme tě potkali.
Zastávka je přímo tady. Až po vás.
- Radosti. - Co?
O tomhle místě jsem četla v manuálu. Neměli bychom tam chodit.
Bing Bong říká, že je to nejkratší cesta.
Ale Radosti, to je abstraktní myšlení.
O čem to mluvíš? Já tudy chodím pořád.
Je to zkratka. Vidíš?
[POZOR - NEVSTUPOVAT!] P O Z O R. Zkratka.
Předvedu vám to.
Koukejte.
Jdu přímo na zastávku. Protože jdu zkratkou.
Pojďme okolo. Tudy.
Už jsem skoro tam.
Jestli chceš jít dlouhou cestou, tak si běž.
Ale Riley musí být šťastná. Já ten vlak nehodlám zmeškat.
Bing Bong ví co dělá. Je z části delfín, ti jsou chytří.
No, asi jo.
Jaký abstraktní koncept se snažíme vystihnout dneska?
Samotu.
Myslím, že tam uvnitř něco je.
Na minutku to zapnu, aby se to vyčistilo od blbostí.
Co jsem vám říkal. Na velitelství jsme co by dup.
Hele podívejme se na to.
- Co se to děje? - Ale ne, oni to zapnuli.
Tohle jsem nikdy předtím neviděl.
Můj obličej. Můj nádherný obličej.
- Co se děje? - Jsme abstraktní.
Jsou 4 fáze. Tohle je první.
Neobjektivní fragmentace.
Dobře, hlavně klid. Důležité je zůstat pohromadě.
Jsme v druhé fázi. Rozkládáme se.
Utíkejte!
Necítím nohy.
- Tady jsou. - Poskládej se.
Musíme se odsud dostat. Dřív než nebudem ani tvar ani barva.
Zůstanem tady navždycky.
Bongu. Proč jsme sem chodili?
Říkal jsem, že je to zkratka.
Ten vlak.
Ale ne, jsme dvourozměrní. To je fáze 3.
- Nikam se nedostaneme. - Smrt. Čeká nás smrt.
Pojďte.
Nevejdem se tam.
To ne, jsou z nás jenom tvary. To je poslední fáze.
To nezvládneme.
Moment, jsme dvourozměrní. Lehněte si.
Stůj. Stůj!
Ne. Říkals, že je to zkratka.
Já vím, ale...páni. Neměli jsme tam chodit.
Je to nebezpečný. Měli by tam dát ceduli.
- Za jak dlouho pojede další? - Kdo ví.
Ale nebojte. Je tu další zastávka. Tudy.
Vlak tam vždycky staví, ještě před tím, než jede na velitelství.
Když si pospíšíme, stihneme ho.
Není to zase další z tvých zkratek, že ne?
Ha ha ha. Jo.
- Je tam opravdu zastávka? - Jo. Tudy.
- Vítejte v Představivosti. - Představivosti?
Jasně. Chodím sem pořád. Jsem tu v podstatě starosta.
Nemáte hlad? Je tu hranolkový les.
No teda! Ha ha ha.
Mrkejte. Město Trofejí.
Medajle, Stuhy. Každý je vítěz.
Vyhrál jsem první místo.
- Já taky! - Cena útěchy.
Moment není to? Je to? Hele.
Mračná čtvrť.
Moje oblíbená.
- Tak měkoučké. - Taky to chci zkusit.
Hej! Co to tu provádíš?
Koukej to radši opravit nebo uvidíš.
Ale ne, láva.
Představivost je nejlepší.
Musí to všechno být tak interaktivní?
Koukejte! Domek z karet.
Jo počkat. Vydržte chvilku.
- Tvoje raketa. - Jo.
Dal jsem ji sem do úschovy.
A teď jsem připraven vzít Riely až na měsíc!
- Pardon. - Skvěle.
- Miluju Představivost. - Není to bezva?
A vždycky tu narazíte na něco nového...
- Kdo to sakra je? - Imaginární kluk.
- Za Riley život položím.
- Nikdy jsem ho tu neviděl. - Jsem z Kanady.
Nicméně. Zkrz Předškolní Svět. Už jsme skoro u vlaku.
Riley, už jdeme.
Bude to zábava. Nový tým. Noví kamarádi.
Ty děti vypadají v pohodě.
Na to, že jsou ze San Francisca.
- Už musím. - Dobře. Hodně štěstí zlato.
Pusa nám teď nepomůže. Jestli zkusí použít Hokejový ostrov, zbortí se.
A proto jsem nechal vyvolat všechny hokejové vzpomínky.
Jedna z nich musí fungovat jako hlavní vzpomínka.
- Už je na ledě. - Rychle.
Dokázali jsme to. Funguje to.
Hahaha. Ne ne ne... Aaa!
Nikdy se nepoučíme.
- A dost. - Ne ne ne.
Klid, dýchej zhluboka.
Aaaaa!
- Riley, co se děje? - Chci jít.
- Ani nedokončíš zápis? - A k čemu to?
No tak. To bude dobrý.
- Půjdeme domů. - Přestaň říkat, že všechno bude dobrý.
Hokej!
Ne ne. Ona miluje hokej.
Nemůže se vzdát hokeje.
Bing Bongu, musíme na tu zastávku.
Jasně. Tudy. přes velký sušenkový hrad.
To je zvláštní.
Velký sušenkový hrad býval přímo tady. Proč ho asi přemístili.
Přísahal bych, že cukrová hora bývala tady.
- Hej co se děje? - Jo, jo. Já nevím.
- Musíme se vrátit. - Svět princezen!
Ou, plyšová síň slávy.
Moje raketa?
Počkat. Riley a já tu raketu pořád používáme.
Pořád je tam ještě trochu paliva.
Kdo je tvůj kamarád na hraní?
Ne! Ne ne.
Nemůžete vyhodit mojí raketu. Riley a já poletíme na měsíc.
Riley na mě nemůže zapomenout.
To bude dobrý. Dáme to do pořádku.
Musíme se jen vrátit na velitelství. Kudy na zastávku?
Měl jsem pro nás naplánovaný výlet.
Kdo je lechtivej? Přichází lechtající obluda.
Hele. Bing Bongu, dívej.
Znám zábavnou hru. Ty ukážeš kudy se jde na zastávku,
a pak tam všichni půjdeme. To bude zábava viď?
Tak pojď, jdeme na tu zastávku.
Je mi líto, že ti vzali raketu.
Vzali ti něco cos měl moc rád. A teď je to pryč, navždycky.
- Smutku, nedělej to ještě horší. - Promiň.
Je to všechno, co mi po Riley zůstalo.
Vsadím se, že jste s Riley zažili spoustu dobrodružství.
Jo, bylo to báječný.
Jednou jsme letěli zpátky v čase. Ten den jsem snídali dvakrát.
- Smutku. - To zní úžasně. Riley se to určitě líbilo.
Jo, to líbílo. Byli jsme nejlepší kámoši.
Jo. Je to smutný.
Co?
Jsem v pohodě.
Tak pojďte. Na zastávku se jde tudy.
- Jak jsi to udělala? - Já nevím.
- Jsem smutná a tak poslouchám... - Hej!
Támhle je vlak.
Dokázali jsme to. Konečně se vrátíme domů.
Ale ne. Ta fakta a názory vypadají tak podobně.
S tím si nedělej hlavu. To se stává pořád.
Na žebříčku od 1 do 10 dávám tomuhle dni pětku.
Proč nepřestanem jen tak stát a něco neuděláme?
- Jako co, chytráku? - Třeba odejít. To právě dělám.
Jasně. Jen zbabělec takhle odchází. Ale tenhle zbabělec přežije.
Emoce nemůžou odejít, Einsteine.
Myslela jsem, že máme udržet Riley šťastnou.
Momentík. Momentík!
- Co je to? - Ale nic.
- Jenom nejlepší nápad na světě. - Co?
Všechny dobrý vzpomínky máme z Minnesoty.
Vrátíme se do Minnesoty a vyrobíme další.
- Ta dá. - Počkat počkat.
Říkaš že utečeme?
No, takhle bych to nenazval.
Říkám tomu 'Program na rozvoj šťastných vzpomínek'.
- To nemyslíš vážně. - Hele náš život byl perfektní.
Dokud se máma s tátou nerozhodli přestěhovat do San Fran smradka.
Ale to je tak radikální.
Nemusím ti snad připomínat, jak nám tam bylo dobře.
Náš pokoj. Naše zahrada. Naši kamarádi.
Už zase ta reklama?
Nicméně, bylo to lepší. To je vše.
- Jo, Riley byla šťastnější v Minnesotě. - Počkat. Zadrž.
Neměli bychom se na to vyspat?
Fajn. Vyspíme se na to.
Protože cítím, že veselé a úžasné časy jsou hned za rohem.
Hej hej. Proč stojíme?
Riley šla spát. Máme pauzu.
To tady budeme stát až do rána?
Jo. Myšlenkový expres nejezdí když spí.
- Tak dlouho čekat nemůžeme. - Co takhle ji vzbudit?
Smutku, to je směšné. Jak bychom to...
- Co takhle ji vzbudit. - Skvělý nápad Radosti.
Díky, tak pojď.
SNOVÁ PRODUKCE
Páni. Tady je to obrovský.
Je to menší než jsem čekala.
Mohu létat. Ten zbožňuju.
Duhová Jednorožka. Je přímo támhle.
Moje kamarádka říká, že jste slavná.
- Chce váš autogram. - Ne, ne. Smutku.
Neotravuj slečnu Jednorožku.
Pardon, není místní. To je takový trapas.
Líbíla jste se mi v Pohádkovém Dobrodružství část 7. Nashle. Miluju vás.
[VSTUP ZAKÁZÁN]
Co to asi znamená? Tak pojďme dovnitř.
Připravte scénu s třídou.
Mám tady dnešní vzpomínky. Máme to hodně práce.
Riley odkopla kamarádku, měla špatný den ve škole a nechala hokeje.
Z toho musel vzniknout určitě parádní scénář.
Jenom proto, že Radost a Smutek jsou pryč, musím zrovna já mít hloupou snovou hlídku.
Dobře. Jak ji probudíme?
Někdy se vzbudí, když se jí zdá něco strašidelnýho.
- Co jí vystrašit? - Vystrašit?
- Ne ne. Už si toho zažila dost. - Ale Radosti.
Smutku, ty se možná vyznáš tady dole,
ale já znám Riley.
My jí uděláme tak šťastnou, že se vzbudí celá rozjařená.
- Vzbudíme jí nadšením. - To se nikdy před tím nestalo.
Riley miluje psi. Nasaď si to.
To nebude fungovat.
- Bing Bongu. - Jo?
- Ať se jim nic nestane. - Jasně.
Přidejte filtr pro zkreslení reality.
Skvěle. Pamatujte lidi, dívejte se do kamery.
Riley je ta kamera. Ať odtamtud zmizí.
Začínáme za 5 4 3...
Ahoj třído. Než začneme s dnešním kvízem...
To je teda špatná herečka.
Chci vám představit novou žákyni.
Riley. Nechtěla by ses postavit a představit se?
- Kamera.
A...na Riley.
Jmenuju se Riley Andersonová.
Jsem z Minnesoty a teď žiju tady.
Fuj. Koukejte, vypadávají jí zuby.
Fuj, nechutný.
Padající zuby. Jo, to je slabota.
Nechte mě hádat. Nemáme kalhoty.
Hele sledujte. Přišla do školy bez kalhot.
Co jsem říkal!
- Připravená? - Nemyslím, že to bude fungovat.
- Ale když ji vystrašíme. - Prostě dělej co já.
Jdeme na to.
Grrr. Haf haf haf.
- Kdo je to? - Co se děje?
Pst, jsi na řadě. Teď.
Je tu párty. Budem tancovat.
Jé, párty.
Haf haf haf.
Radosti, nezabírá to.
Ne.
Smutku, co to děláš? Vrať se.
Je to jenom sen. Je to jenom sen. Je to jenom sen.
Snaží se jí vzbudit. Zavolejte ochranku.
- Ahoj Riley, To jsem já. - Bing Bong?
Smutku. Ničíš tenhle sen.
- Děsíš ji. - Ale koukej. Zabírá to.
Páni.
Nejsou součástí snu. Dostaňte je.
Ani hnout!
Otoč to. Otoč to.
Bú. Vyměňte scénář.
Au, opatrně.
Tohle nemůžete. Znám se s lidma z velitelství.
Ne ne ne...
Má hlavní vzpomínky.
Pojď.
- Co je to za místo? - Podvědomí.
Sem zavírají všechny potížisty.
Ta čepice je mi velká.
Jak se dostanem dovnitř?
- Je to tvoje čepice? - Jo, je moje.
Jseš si jistej? Koukni na cedulku.
Stojí tu 'moje čepice'.
- Počkat. Je tam 'moje čepice'? - Moje čepice, jo.
- To jsem si napsal na svojí čepici. - Co to meleš?
- Podívej. Máš mojí čepici. - To je moje čepice.
- Hej vy. - A jé, chytli jste nás.
Zpátky dovnitř. Žádný zdrhání.
Nelíbí se mi tu. Tady drží Rileyiny nejhorší noční můry.
To je brokolice.
Schody do sklepa.
Babiččin vysavač. Aaa!
Dobře, jdeme.
- Mohla bys jít víc potichu? - Snažím se.
Co se to...
Obaly od bonbonů.
- Bing Bongu. - Radosti?
- Tady jsi. - Pšš.
Hrozivý klaun...
- Máš hlavní vzpomínky? - Jo.
Chtěl po mě jenom bonbony.
Pšš.
A jsme venku. Pojďme k tomu vlaku.
Počkat. Vlak nejezdí. Pořád ještě musíme vzbudit Riley.
Ale jak?
To ne.
Hele Smutku. Slyšela jsi taky o té oslavě?
Jo, jo Radosti. Není to náhodou n-n-n narozeninová oslava?
Slyšel jsem narozeniny?
- A bude tam dort a dárky. - A hry a balónky.
NAROZENINY!
Dobře. Za námi.
Na probuzení není nic lepšího, než noční můra, co?
- Hele, je to moje písmo. - Ne, není.
- Je to má čepice. Já to psal. - Ne, to je moje čepice.
- Kdo má dneska narozky? - Aaaa!
- Juchů. - Pojďte, jdeme.
- Ha ha. Dokázali jsme to.
- Hádejte kdo je na cestě na velitelství. - My.
- Co se tu děje? - Už to zas udělal.
Byly jsme ve škole. A bez kalhot. A byl tam pes.
Zadní půlka byla... Snažila se dohonit, Já..já.
- A byl tam Bing Bong. - Ty idiote. Byl to sen.
To už není možný. Už se ani nedokážeme v klidu vyspat.
Je čas na činy.
Blbá máma s tátou. Kdyby se nestěhovali,
nic z tohohle by se nestalo.
Kdo je se mnou?
Jo. Do toho.
Přijala to. Už není cesty zpět.
Takže. Jak se odtud dostaneme do Minnesoty?
Co třeba zajít do půjčovny slonů a půjčit si tam slona?
Hele, to zní dobře.
Pojedem autobusem, pitomče!
Autobus odjíždí zítra, perfektní.
Lístek stojí peníze. Jak seženeme peníze?
- Mámina kabelka. - To bys neudělal.
Ale udělal. Kde jsme ji viděli naposled?
- Ne! - Aaa!
Je někde dole.
Rodiče nás dostali do týhle šlamastiky. Tak zaplatí, aby nás dostali z ní.
A co tohle... Není to paráda?
Odsud vidíš úplně všechno.
Podívej. Támhle je Indukční Uvažování. Támhle je Deja Vu.
Támhle je Jazykové Centrum. Támhle je Deja Vu.
Támhle je Kritické Myšlení. Támhle je Deja Vu.
A koukni na všechny ty vzpomínky.
Byl to bezva nápad.
Vystrašit Riley.
- Nejsi tak špatná. - Opravdu?
Dobrá práce.
Nemůžu se dočkat, až bude stará Riley zpátky.
Hned jak se tam dostanem, Všechen ten nepořádek napravím.
Páni, to je Riley?
Je tak velká. Nevejde se už do rakety.
Jak ji teď dostanu na měsíc.
Tady nás rodiče vzali na zmrzku, pamatuješ?
Přišel tam celý náš tým i máma s tátou a slavilo se.
Podívej na ní. Jak je šťastná a směje se.
- Tuhle miluju. - Taky tuhle miluju.
- No vidíš. Už to začínáš chápat. - Jo.
Byl to ten den kdy Prérijní Psi prohráli zápas.
Riley netrefila vítěznou střelu. Cítila se hrozně a chtěla skončit.
Promiň. Už to zas vidím černě viď?
Víš co? Ještě na tom zapracujem až se vrátíme, ok?
Ok.
Já to prostě nechápu.
Proč ta dodávka vůbec jela do Texasu?
Více zákazníků.
Ale nám slíbili, že sem dorazí pátého.
Promiňte. Není nějaká možnost jak to trochu urychlit?
Ostrov Upřímnosti?
Pozor!
Aaaa!
Držte se!
- Rychle. - Pomozte jim.
Táhněte.
To byl náš odvoz domů.
Ztratili jsme další ostrov. Co se to děje?
Vy jste to neslyšeli? Riley utíká z domova.
Cože?
Počkat. Zadržte lidi.
Opravdu to chceme? Tohle je vážné.
Podívej. Nemáme hlavní vzpomínky.
Chceš, aby byla Riley šťastná?
Tak se vraťme do Minnesoty a vyrobme další.
Radosti. Když si pospíšíme, ještě ji můžeme zastavit.
Ostrov Rodiny. Jdeme.
Radosti.
Radosti, je to moc nebezpečné. To nestihneme.
Ale to je jediná cesta zpátky.
Vyvolávač vzpomínek.
Můžeme se nechat vyvolat.
Měj se hezky zlatíčko.
- Uvidíme se po škole, opice. - Máme tě rádi.
Utíkej utíkej! Běž!
Hej, hej Smutku.
Smutku. Zastav.
- Ubližuješ Riley. - Ne ne ne. Už zase.
Když půjdeš se mnou, hlavní vzpomínky se stanou smutnými.
Je mi to líto.
- Riley musí být šťastná. - Radosti?
Aaa!
Radosti. Aaa!
Radosti!
Radosti?
Radosti!
Radosti. Radosti co to děláš? Přestaň, prosím.
Copak to nechápeš Radosti? Jsme tady uvěznění.
Jsme zapomenutí.
Pamatuješ, jak vyplazovala jazyk když si malovala?
Její historky bych mohla poslouchat celý den.
Jen jsem chtěla, aby byla šťastná.
Byl to ten den, kdy Prérijní Psi prohráli zápas.
Riley netrefila vítěznou střelu. Cítila se hrozně.
A chtěla skončit.
Smutku.
Máma s tátou. Tým.
Přišli nás podpořit, protože jsme byli smutní.
Musíme se vrátit nahoru.
Radosti, jsme tu uvěznění.
Je to, jako bychom byli na jiné planetě.
Jiné planetě.
Kdo je tvůj kamarád na hraní?
Jeho raketu písnička pohání.
Kdo je lepší nežli sen, a chce zpívat celý den.
Kdo je tvůj kamarád na hraní? Bing Bong. Bing Bong.
Jeho raketu písnička pohání.
Naskoč.
Kdo je tvůj kamarád na hraní? Bing Bong. Bing Bong.
Jeho raketu písnička pohání. Bing Bong, Bing Bong
Kdo je lepší nežli sen, a chce zpívat celý den.
Jeho raketu písnička pohání. Bing Bong, Bing Bong
Kdo je lepší nežli sen, a chce zpívat celý den.
Aaa!
No tak!
Aaa!
Pojď Radosti, ještě jednou.
Tentokrát to vyjde.
Jeho raketu písnička pohání. Bing Bong, Bing Bong
Kdo je lepší nežli sen, a chce zpívat celý den.
Kdo je tvůj kamarád na hraní? Bing Bong. Bing Bong.
Nahlas! Nahlas! Zpívej víc nahlas!
Dokážeme to.
Bing Bongu, my to dokázali!
My... Bing Bongu?
Bing Bongu!
Ha ha! Dokázalas to!
Běž! Zachraň Riley. Ha ha ha.
Vezmi ji za mě na měsíc. Dobře?
Pokusím se Bing Bongu.
Slibuju.
Jsme doma!
Riley? Riley?
Zavolám jí.
To je hrůza.
Počkat. Nejde támhle někdo?
Radši přejdeme na druhou stranu.
Máma. Jde po nás.
- Co budem dělat? - Riley potřebuje hlavní vzpomínky.
Budeme pokračovat.
Smutku!
Smutku? Smutku?
No tak Smutku. Kde jsi?
Fajn. Kdybych byla Smutek, kde bych byla?
Všechno je tak hrozný a nefungujou mi nohy.
A musíš mě táhnout po zemi, zatímco já se dotýkám...
Ale ne, zase máma. Co budeme dělat?
To je šílenství. Neměla utíkat.
Musíme jí ten nápad dostat z hlavy.
Smutku?
- Smutku. - Radosti?
Počkej. Smutku.
Nech mě jít. Riley je beze mě stejně líp.
Vrať se!
Takže vy tvrdíte, že vašeho manžela odfouknul slon?
- Byl s někým? - Ano. To je ona!
Hej! Vrať se sem!
Zapomeň na to Jakeu. Tohle je Mračná Čtvrť.
Smutku.
- Všechno akorát zkazím. - Počkej.
Smutku, musíme tě dostat zpátky...
- Nejde to. - Co?
- Jak jako nejde? - Co teď?
Ne ne ne. Co je to?
- Jak to zastavíme? - Mám to.
Zařiď, ať se bojí. Pak si to rozmyslí.
- Výborný. - Já vím. Udělej to.
Nic nefunguje. Proč to nefunguje?
- Ukaž. - Počkej, rozbiješ to.
- Uhni, uhni. - Já to udělám. Běžte od toho.
Ne.
Lidi. Riley necítí vůbec nic.
Co jsme to provedli?
Hej. Hej koukni na mě. Myslels to před tím vážně?
Za Riley život položím. Za Riley život položím.
Jo, jo. Ok šampóne. Teď budeš mít šanci.
Za Riley život položím. Za Riley život položím.
A dost. Já končím.
To je šílený. To je šílený.
Ne ne ne. Mysli pozitivně Radosti.
Pozitivně myslím, že je to šílený.
TEĎ!
Za Riley... Za Riley...
- Radosti? - Drž se.
Kéž by tady byla Radost.
To je Radost.
Uhněte!
- Dobrá práce. - Co bys udělala ty, když si tak chytrá.
Řekla bych ti to. Ale jsi moc hloupej, abys to pochopil.
- Co! - Jasně, že tvůj mozeček to nechápe.
Asi ti to budu muset říct jako pro blbečky.
Promiň, nemluvím blbečkovsky jako ty. Ale zkusím to.
Aaaaa!
Díky bohu, že jste zpátky.
- Opravdu jsme to zpackali. - Našli jsme takový nápad...
Radosti, musíš to napravit.
- Smutku, je to na tobě. - Na mě?
- Smutek? - Smutek? - Smutek?
- Nemůžu Radosti. - Ale ano můžeš.
Riley tě potřebuje.
Dobře.
Zastavte. Chci vystoupit.
Dobře. Díky, budeme.
- Učitelka neviděla Riley celý den. - Cože?
Co měla na sobě?
- Nemůžu tomu uvěřit. - Pamatuješ si vůbec...
- Riley. - Tady jsi.
- Díky Bohu. - Tak jsme se báli.
Kdes byla? Je tak pozdě.
Riley, co se stalo? Jsi v pořádku?
Já vím, že nechcete. Ale.
Stýská se mi po domově.
Chybí mi Minnesota.
Chcete, abych byla šťastná.
Ale.
Já chci zpátky svoje kamarády a hokejový tým.
Chci jet domů.
Prosím, nezlobte se.
- Broučku. - Nezlobíme se.
Víš co? Taky mi chybí Minnesota.
Chybí mi lesy, kam jsme chodili na výlety.
A naše zahrada, kde jsme si hráli.
Jezero, kde ses učila bruslit.
Pojď sem.
Líbí se mi ten nový výhled.
Ostrov Přátelství se rozrostl.
Jsem rád, že konečně otevřeli sekci hádek.
Mě se líbí Ostrov Tragických Upířích Románů.
Ostrov Módy. Všichni zklapněte.
Ostrov Klučičích Skupin? Snad ji to přejde.
Říkejte si co chcete. Já myslím, že je to nádhera.
Dobře. Tady to máte.
Nová rozšířená konzole je připravená.
Bezva. Upgrade.
Ups, co jsem to udělal?
Ok lidi, co je to 'PUBERTA'?
Nevím. Pravděpodobně nic důležitého.
Páni. Mám teď přístup k celé knihovně sprostých slov.
Ta nová konzole je...
Promiň. Už zase. Moje chyba.
Přijíždějí na kluziště.
Až budeš na ledě, buď agresivní.
- Já vím tati. - Ne moc agresivní.
Víte. Nemusíte chodit na úplně každý zápas.
Děláš si srandu? Nezmeškám ani jeden!
- Do toho Mlžné Sirény! - Do toho Riley!
- Mlžné.. Sirény...
Musím už jít.
Mají nás rádi.
Jo. Máma s tátou jsou fakt bezva.
Jasně, že jsou bezva. Ale nesmíme to dát najevo.
Jo. Jo.
Líbí se jí ty barvy.
Ha. Říkal jsem, že je to dobrý nápad.
- Nejlepší nápad za poslední dobu. - Je to dobrej chlap.
Pro jistotu.
Ou.
Promiň.
- Aaa! - HOLKA! HOLKA!
HOLKA!
Tak jo. Čau.
Ahoj Riley.
- Připravení? - Jo.
Fajn. Jdeme hrát hokej.
- Vzteku. Převezmi to. - Dej nám ten puk, jinak jsi mrtvá!
Nalevo. Nalevo!
Zkusme tentokrát tolik nesmrdět.
Máma s tátou se koukají, jak nám to nejde.
Ne na dlouho!
Hodně jsem si toho v poslední době prošli.
Ale pořád milujeme tu naší holku.
Má skvělé nové kamarády a skvělý nový dům.
Lepší to být nemůže.
Navíc Riley je už 12.
Co by se mohlo stát?
Tak kdo mi řekne, kdy bylo založeno San Francisco.
Nikdo?
Jordane.
Jak ještě dlouho?
5 měsíců 2 týdny a 4 dny do letních prázdnin.
Pak pojedem na Bahamy. Vy víte s kým.
Pojď. Poleť se mnou criancinha.
Mějte se.
Na co jsme naštvaný?
Já nevim. Na všechno na co Troy.
A na co je naštvanej Troy?
- Já nevim. - Nevim.
Já vím, já jí to říkala.
Totálně přehráváme. Myslíte, že to poznali?
Jasně, že ne. Máme oční stíny.
Být hustá je tak vyčerpávající.
Kdopak má narozky?
Hej. Haló.
6 let na DAMU kvůli tomuhle.
- Co je? - Pohni se.
Hele, je to ok. Je to v pohodě.
Potřebujem jen na naše šťastný místečko.
- Aaa! - Aaaa!
Cítím jídlo.
Ten člověk má jídlo.
Dostaňte to jídlo.
Přeložil: SHUBBY :-) Přečas: mindhunter29