CARREY: Ostrovy Papuy Nové Guiney a Indonésie. Titulky z odposlechu přeložil BURI. ENJOY :-)
Zde ústí podmořské gejzíry plynů...
a moře zde chrlí kaleidoskopický život.
Útesy obklopující tyto pacifické ostrovy tvoří srdce Korálového trojúhelníku.
V této oblasti žije více druhů mořských živočichů než kdekoliv jinde na světě.
I přestože zde žije tolik druhů, všichni dokáží přežít...
a to jen proto, že jsou tak výrazně odlišní od těch ostatních.
Toto stvoření podobající se štěňátku je ve skutečnosti druh žraloka...
který žije pouze v oblasti Korálového trojúhelníku.
Není to zrovna nejlepší plavec, proto dává přednost plazení.
Žralok Wobbegong vypadá jako koberec...
dokud se nezačne hýbat!
Maskovaní lovci potřebují téměř nekonečnou trpělivost.
Večeře k nim musí přijít sama.
Obří žabí ryba si myslí na hejno "Glassy Sweepers"...
ale ti ji zamění jen za žlutou mořskou houbu.
Krokodýlí ryba dokáže splynout s útesem takřka dokonale.
Protentokrát měla modrá "Damselfish" štěstí.
Ale štestí je vrtkavé.
Obří žabí ryba se vyskytuje v mnoha barvách.
Snažit se ukrýt pod jednou z nich může být opravdu špatný nápad.
"Stonefish" je opravdu tak ošklivá jak jen ryba může být.
Mořských dravců se tak skoro vůbec nemusí obávat.
Žádná jiná ryba snad není více jedovatá jak ona.
Bezstarostná ryba může plavat i několik dnů...
v blízkosti této velké škaredé tlamy.
Po takové době trpělivého čekání ...
to musí být opravdu flustrující.
Ale opravdu nejvíce jedovaté stvoření zde není ryba.
Tato pocta přísluší mořským hadům.
Jejich jed je mnohonásobně účinější než jed kobry královské.
Tak jako ostatní hadi, i tito hadi dýchají vzduch...
ale i přesto se dokáží potopit do hloubky větší jak 100 stop a zůstat tam dlouhé hodiny.
Mořští hadi jsou čím dál tím vice vzácnější a to dokonce i tady v Korálovém trojúhelníku.
Z většiny se bohužel staly peněženky, boty či tašky.
Pobřeží ostrovů v okolí Korálového Trojuhelníku lemují nejčastěji mangrovníky.
Tyto pobřežní džungle chrání ostrovy před erozí...
a poskytují ochranu před bouřemi a občas i menšími tsunami.
Labyrint kořenů mangrovníku...
zachytává usazeniny splachované do moře z ostrovů ...
a chrání tak korálové útesy před návaly bahna.
Změť kořenů je taktéž útočiště pro mnoho živočichů.
Hejno pruhovaných "Catfish" se krmí řasami rostoucích na kořenech
na zdejších naplaveninách.
Tyto naplaveniny se usazují hlavně v zálivech...
kde utváří obrovské pláně organické suti, písku a bláta.
A pokud si myslíte, že zde nemůže nic přežít, budete překvapeni.
Hejno ryb "Catfish" přepadává přes špinavé dno jako lámající se vlna...
když krmící se ryby vpředu jsou překonány těmi co zůstaly vzadu.
Jako většina zvířat které zde žijí...
tak i rejnok se ukrývá pod nánosem bláta.
Kámo, vždyt je ti vidět ocas!
Hlaváč je prvotřídní hlídač, ale se stavěním příbytku má problémy.
Přenechává težkou práci svému partnerovi a osobnímu parťákovi...
témeř slepému garnátovi.
Tento vztah nazýváme symbióza.
Oba živočichové si myslí, že je to pro ně výhodné.
To krab se poohlíží po vlastním symbiotickém partnerovi.
A je šťastný že nachází medůzu...
kterou se rozhodl si obléct jako ochrannou helmu.
A toto je milostný trojuhelník.
"Flamboyant Cuttlefish".
Ti dva malí jsou beznadějně oddaní samci.
Samička je ta větší, ale to ji nikdy neřeknou.
Umí výborně plavat, ale většinou dávají přednost cválání po pláních z bláta...
po konečcích jejich tlustých, malých končetin.
Při jejich pářícím rituálu se sotva dotýkají.
Sameček jednoduše předá samičce malý "balíček".
Nebo se o to alespoň pokusí.
Zda li ho však ona přijme, to je věc další.
Je to jednoduché.
Hlouběji v zálivu hejno olihní...
vytváří průsvitný obal na vajíčka.
Samec olihně se vznáčí poblíž zatím co samička se pohybuje dovnitř...
a přidává další do chumlu.
Asi za 3 týdny začnou vejce praskat...
a z každého vzdejde půl tuctu maličkých zlatíček.
Tyto olihní mláďata poté budou směřovat pryč přes písečnou planinu...
zkusit své štěstí.
Pole zahradních úhořů se tyčí nad mořským dnem.
Někteří se tyčí do výšky větší jak 6 stop...
ve snaze zachytit malé živočichy unášené proudem.
Nad útesem se hejno mladých ryb "Convict" pídí po korlálových živočiších.
A poté, když přijde pozdní odpoledne, si všichni začnou v písku hloubit díry...
které slouží jako domov.
Temný tvor blížící se z hlubin je dospělá ryba "Convict".
Její strohý vzhled může být signálem, kterým dává najevo svým dětem, aby se na noc vrátili domů.
Ale ještě před spaním mají děti jednu velmi důležitoui povinnost:
Musí nakrmit své rodiče.
Oba dospělí totiž nikdy neopouští své doupě.
A co jinak jedí je záhada.
Někteří vědci se domnívají, že mladí krmí své rodiče slizem, který vylučují.
A jiní si myslí, že mamka s taťkou přežívají jednoduše proto...
že každou noc jedí několik svých potomků.
Jak se večer prohloubí, korálový "Cuttlefish" vyráží na lov.
Komunikují díky okamžitým změnán barvy, tvaru a své struktury.
Jejich schopnost se bez námahy vznášet...
je zapříčíněna jejich propustnou vápenato-uhličitou konstrukcí, která se ukrývá pod jejich kůží.
Tato sépiová kost dává těmto živočichům schopnost se ve vodě vznášet.
Cuttlefish jsou agresivní lovci.
Útočí s oslnivou rychlostí...
když vystřelují pár bleskově rychlých chapadel.
Jejich ostrý jazyk pokrytý zuby...
jen čeká až se bude moci zakousnout do ryby.
Jižně od Korálového trojúhelníku leží největčí žijící masa na světě...
Australský Velký bariérový útes.
Tento Velký bariérový útes...
začal růst asi před 12 000 lety...
na konci poslední doby ledové.
Tehdy byla hladina moře o téměř 400 stop níže než je nyní.
Jak však začal led tát, moře začalo stoupat.
Na vrcholcích korálů začaly růst další korály...
a začaly vytvářet podmořské hory z vápence nebo vápníku a uhlíku.
Korály také rostly za přispění oxidu uhličitého a slunečního světla.
Ale vyváženost oxidu uhličitého v naší atmosféře je nyní velmi špatná...
zvláště ve vztahu ke korálovým útesům a živočichům, kteří tam žijí.
V jistém ohledu každý živočich zde závisí na tom druhém.
Tato treska se poohlíží po svéh pomocníkovi.
A přiznejme si, že pokud jste treska, potřebujete všechnu pomoc, kterou jen můžete dostat.
Tyto "čistící" ryby poskytují nenásilné služby, bez kterých se žádná treska neobejde.
Zatím co jí provádí masáž obličeje, pojídají parazity.
A na oplátku je tresky prostě neschlamstnou.
Další výborná dohoda.
Medůza pomalu pulsuje...
ve snaze donutit malé živočichy proplout zkrz její žahavé chapadla.
Když proud odnese medůzu k útesu...
krásně zbarvené rybě to nedá a ochutná.
I přestože ji z toho trochu pálí rty.
Některá stvoření se však nespokojí pouze s chutí.
Mořské želvy si z oblibou plní své žaludky jedovatým "džemem".
Jakmile želvy zhltnou kořist...
pečlivě zavřou oči aby zabránili pálení citlivé rohovky.
Východní část Velkého barierového útesu...
prudce mizí v hloubce moře.
Mnoho hlubinných stvoření se na této příkré stěně shromažduje.
Tato loděnka hlubinná se krásně pohupuje, když se vydává vstříc hlubší vodě.
Její ulita obsahuje dutinky vyplněné plynem, díky čemuž může odolat obrovským tlakům.
a její primitivní oko je něco více než jen škvíra na světlo reagující sítnice.
Tak jako samotný korálový útes...
tak i silné ulity jsou tvořeny uhličitanem vápenatým.
Kdysi vládli životu pod mořem přes 2000 druhů hlavonožců.
Ale to bylo ještě dávno předtím, než se po planetě toulat dinosauři.
A podnebí se taktéž mnohokráte od té doby změnilo.
Dnes již pouze 6 druhů hlavonožců brázdí moře. A to ještě ve velkých hloubkách.
Náhlé změny podnebí dokáže vyhubit všechny živočišné druhy, které se nedokáží včas přizpůsobit.
Útesy potřebují ke svému růstu oxid uhličitý...
ale my ho vypouštíme obrovské množství do naší atmosféry...
a to způsobuje globální oteplování.
A pokud se mořská voda oteplí až moc, korálové útesy vyblednou a umřou.
Ale jako ještě větší hrozba se jeví okyselení moře.
Příliš mnoho oxidu uhličitého omezuje tvorbu uhličitanu vápenatého...
což je hlavní složka korálových útesů, i ulit loděnek hlubinných ...
a základ pro mnoho tisíc dalších živočišných druhů.
Mnoho zířat by tak mohlo úplně vyhynout.
Korálové útesy by tak mohly úplně zmizet.
Jak teploty stoupají, mnoho živočichů se přesouvá směrem na jih vstříc studenější vodě.
Velryby tráví zimu v oblasti Velkého barierového útesu.
A poté na jaře míří na jih za studenější vodou.
Mys Catastrophe, Jižní Austrálie.
V místních studených vodách se ukrývá prastaré nebezpečí...
v oceánech snad nenajdete skvostnějšího lovce...
Velkého bílého žraloka.
Velký bílý žralok většinou dosahuje délky přes pět metrů.
Žralok takové velikosti může klidně vážit více jak tunu...
a jednoduše si může dát na posezení sto kilového lvouna.
Lvouni musí být neustále v pohotovosti.
Taktéž největší rejnok na světě loví v těchto vodách...
hledajíce korýše a měkkýše ukrývající se pod pískem.
Rejnoci většinou cestují se svým vlastním doprovodem...
s hejnem "Opportunistic fish"...
připravenými se vrhnout na drobné živočichy kteří opustili své skrýše.
Většinu času Velký bílý žralok rejnoky ignoruje.
Ale ne vždy.
Často již byl nalezen velký bílý žralok s rejnočími bodci...
zaklíněnými v čelistech.
Australský lvoun hřívnatý patří k nejvzácnějčím mořským savcům.
Dříve býval neustále loven a nyní jich zbylo něco málo přes 10 000.
Snadno vám může připadat, že jste bezstarostnější zvíře neviděli.
Ale s globálním oteplování...
se zvířata žijící v okolí jižní Austrálie již nemají možnost kam dále na jih posunout.
Každým rokem jsou v těchto mělkých vodách loveny sépie pro jejich jikry.
Jsou tu nevětší sépie na světě.
Samci v některých případech dosahují délky až jeden metr.
Obří samci mezi sebou soutěží o samičky...
ukryté ve žlutých houbách.
Toto soutěžení zřídkakdy přeroste v násilí.
Místo toho se samci nafukují a snaží se vypadat co nejvíce hrozivě...
poté vyjadřují svou ochotu k souboji...
zuřivou ukázkou barev a vzorů.
Zatím co velcí samci soupeří...
menší samci, nazývaní "sneakers", se snaží zamaskovat jako samičky.
Poté v přestrojení za samičky...
nepozorovaně proklouznou okolo soupeřících kolegů.
Vypadá to, že samičky shledávají maskované samečky za celkem atraktivní.
A ti jsou až překvapivě úspěšní milenci.
Obří sépie se páří tváří v tvář...
v komplikovaném milostném objetí, které může trvat mnoho dlouhých minut.
Touha k nalezení partnera je velmi silná, ale tato sépie je hladová.
Ovšem ostré krabí klepeta nutí sépii váhat.
Nikdo nemá rád, když má potrhaný obličej.
Ale krabí večere vypadá, že za ten risk stojí.
Samička nakladla své vejce do trhliny pod útesem.
Toto byl její poslední úkol.
Během několika příštích týdnů...
všichni dospělí jedinci sépií uhynou.
Obří sépie žije pouze dva roky.
Ale toto zajistí, že jejich odkaz bude žít dál.
Zhruba za 4 měsíce se z vajčíček začne klubat...
nová genereace obřích sépií, které zdědí tuto část podmořského světa.
Hehno garnátů se valí přes okraj útesu jako se mlha válí po štítech hor.
Tito drobní garnáti jsou potravou pro mnoho živočichů.
Jeden z nich patří k jednomu z nejvíce bizárních tvorů v celém oceánu.
"Weedy sea Dragon"...
je jeden ze tří druhů mořského draka, který se na světě vyskytuje.
Pohybuje se díky drobné, průhledné a zvlněné ploutvy na jeho zádech...
a také na druhé straně hlavy.
Drak srká svou večeři za pomoci dlouhého tubicového nosu...
který je přímo jako stvořený k chytání malých garnátů.
Jiný drak žije zde...
a asi si ho stěží vůbec dokážete představit.
"Leafy sea Dragon".
Jak lze vidět, umění se zamaskovat dovedl k úplné dokonalosti.
Mořští draci jen zřídka podnikají cesty dále od svých domovů.
Jistě, tyto křehká stvoření nejsou uzpůsobena pro rychlou či dalekou plavbu.
S měnícím se podnebím...
podmořská flóra i fauna v zálivech jižní Austrálie...
začíná pomalu vymírat.
A pokud úplně zmizí...
draci vyhynou také.
Ale naštěstí existují známky toho, že se chystají velké změny.
Je to změna v nás samotných.
Vypadá to, že lidé jsou konečně schopni přijmout odpovědnost...
za změny v naší atmosféře, které způsobili...
taktéž v oceánech a na celé naší planetě.
Máme totiž schopnosti a možnosti jako nikdo jiný.
A když je použijeme, našim odkazem a dědictvím bude mimojiné podmořský svět plný zázraků...
kde se stále toulají draci...
a kde můžou lvouni navždy pokračovat ve svých bezstarostných hrách...
Titulky by BURI Má titulkářská prvotina.Omluvte tedy mé chyby. Díky.