<<< УНАКС ТИЙМ < 2015 > UNACS TEAM >>>
Превод и субтитри: beljata, Владислав Владев и parler
Всички да се явят на постовете си, това не е учение!
Атакуват ни!
По дяволите! - Без ругатни.
Джарвис, как се вижда отгоре?
Централната сграда е защитена от енергийно поле.
Технологията на Стръкър е по-напреднала от тази на "Хидра".
Скиптърът на Локи трябва да е тук. Не би могъл да вдигне полето без него.
Най-накрая.
Доста се проточи тази мисия, момчета.
Изпуснахме елемента на изненадата.
Никой ли не забеляза, че капитанът каза без ругатни?
Да, знам.
Просто ми се изплъзна.
Изследователска база на "Хидра" Соковия, Източна Европа
Кой даде заповед за атака? - Хер Стръкър, Отмъстителите са тук.
Приземиха се в горите. Охраната се е паникьосала.
Сигурно идват за скиптъра.
Ще ги удържим ли? - Това са Отмъстителите.
Изпратете всички танкове. Съсредоточете огъня върху слабите.
Точен изстрел би ги събрал на едно място.
Всичко, което сме постигнали... На ръба сме на велико откритие.
Нека им покажем какво сме постигнали. Пратете близнаците.
Прекалено рано е. - Нали затова се включиха?
Хората ми са способни да ги удържат.
Сър, градът е подложен на обстрел.
Стръкър не го е грижа за косвените жертви.
Изпрати Железния легион.
Районът не е безопасен. Моля, отдръпнете се.
Тук сме, за да помогнем.
Районът не е безопасен. Моля, отдръпнете се.
Опитваме се да избегнем невинни жертви.
Ще бъдете уведомени, когато отново бъде безопасно.
Тук сме, за да помогнем.
Няма да се предадем!
Америка изпраща изродите си, за да ни тества.
Нека ги върнем в чували.
Няма да се предадем! - Няма да се предадем!
Отивам да се предам...
Отърви се от доказателствата. Дадем ли им оръжията,
може да не търсят повече. - Близнаците...
Не са готови да... - Известно ми е.
Близнаците...
Не го ли очакваше?
Клинт?
Имаме си подобрени. - Уцелиха Клинт.
Някой да се справи с този бункер.
Благодаря.
Старк, трябва да влезем вътре.
Приближавам.
Джарвис, близо ли съм?
Виждаш ли кое захранва щита? - В северната кула е.
Страхотно, отивам да го бутна.
Портата е отворена, хора.
Подобреният? - Адски бърз е.
Не съм виждал нищо подобно през всичките си битки.
Клинт е лошо ранен. Ще трябва да го изтеглим.
Ще отнеса Бартън до самолета. С Тони вземете скиптъра.
Прегрупират се. - Развълнувани са.
Намерете скиптъра.
И без ругатни!
Скоро няма да го забрави.
Нарушители!
Момчета, спрете, нека поговорим.
Хубаво си поговорихме. - Не, не е вярно.
Охранителен режим.
Джарвис, искам да копираш абсолютно всичко.
Тук всичко е под контрол.
Върви при Банър. Време е за приспивна песен.
Криеш нещо повече от файлове. Знам го.
Джарвис, направи инфрачервено сканиране на стаята. Бързичко.
Стената в ляво. Откривам стоманена армировка и въздушно течение.
Моля те, бъди тайна врата...
Здрасти, големия.
Слънцето залязва.
Барон фон Стръкър. Най-големият престъпник на "Хидра".
На практика съм главорез на ЩИТ.
Вече си безработен. Къде е скиптърът на Локи?
Не се притеснявай, знам кога съм победен.
Не забравяй да споменеш, че съм съдействал.
Да точно след това, че правиш незаконни експерименти с хора.
Колко са?
Имаме втори подобрен. Жена, не се намесвайте.
Трябва да си по-бърз...
Хванах Стръкър. - Аз пък намерих нещо по-голямо.
Тор?
Виждам скиптъра на Локи.
Можеше да ни спасиш.
Защо не направи повече?
Просто ще го оставим да го вземе?
О Т М Ъ С Т И Т Е Л И Т Е Е Р А Т А Н А У Л Т Р О Н
Приспивната песен работи по-добре от всякога.
Не очаквах код "зелено".
Ако не беше там, щеше да има много жертви.
Най-добрият ми приятел щеше да остане само спомен.
Понякога това, което искам да чуя не е това, което искам да чуя.
Кога ще ми се довериш?
Работата е там, че нямам доверие на зеления.
Тор, кажи как се справи Хълк.
Портите на Ада бяха пълни с писъци на жертвите му.
Не и от виковете на умрелите, а тези на ранените.
Най вече скимтене и оплакване, разтеглени мускули и подагра.
Банър, доктор Чо пристига от Сеул. Всичко наред ли е с лабораторията?
Да, добре я познава.
Да се подготви. Бартън се нуждае от лечение.
Джарвис, поеми управлението. - Да, сър.
Посоката е заложена.
Издирваме го, откакто се разпадна ЩИТ.
Не, че не ми харесват битките... - Не, но има причина.
Ще разберем за какво друго е използван.
Откога Стръкър е способен да създава подобрени?
С Банър ще го прегледаме, преди да го върнеш в Асгард.
Само за няколко дни. Ще има прощален купон.
Ще останеш ли? - Да, разбира се.
Всяка победа трябва да се полее. - Кой не обича пиршествата? Капитане?
Дано това сложи край на читари и на "Хидра".
Да, пиршество.
Лабораторията е готова, шефе.
Той е шефът, аз само плащам и проектирам всичко. Провя го готин.
Какво става със Стръкър? - НАТО го задържа.
Двамата подобрени? - Уанда и Пиетро Максимоф, близнаци.
Останали сираци, когато ракета съборила блока им.
Соковия има тежка история. Не е нищо специално,
но е на пътя на специални. - Способностите им?
Притежава забързан метаболизъм и подобрена топлинна хомеостаза.
Тя владее телекинеза и умствена манипулация.
Той е бърз, а тя странна.
Ще се появят отново. - Съгласна съм.
Били са доброволци за експеримента на Стракър. Лудост е.
Що за чудовище се доверява на немски учен, за да защити страната си?
Не сме във война, капитане. - Но те са.
Как се справя? - За съжаление още е Бартън.
Ужасно наистина. - Добре е.
Събуди се, Джарвис. Време е за игра.
Имаме няколко дни на разположение с тази магична пръчка, да се заемаме.
Да започнем с анализа на състава и структурата.
Скиптърът е с извънземен произход.
Има елементи, които са непознати. - Но има и други елементи.
Скъпоценният камък предпазва нещо вътре.
Нещо могъщо. - Като реактор?
Като компютър. Смятам, че дешифрирам програмен код.
Сигурна ли си, че ще е добре? Правим се, че имаме нужда от него.
Състоянието му ще се подобри.
Наномолекулярната функционалност е мигновена.
Клетките му не разбират, че се свързват с имитиращи.
Създава тъкани. - Ако беше в моята лаборатория,
капсулата да е свършила за 20 мин.
Ритнал е камбаната. Време на смъртта? - Не, ще живея вечно.
Ще бъда направен от пластмаса.
Ще сте направен от себе си, Бартън. Дори приятелката ви няма да забележи.
Нямам приятелка. - Не мога да помогна тук.
Това е бъдещето, Тони. Твоите костюми ще отидат за скрап.
Именно такъв е планът.
Хелън, очаквам да те видя на купона в събота.
Нямам време за това, за разлика от теб.
Тор ще бъде ли там?
Какво става? - Скиптърът...
Чудехме се как Стръкър е толкова изобретателен.
Анализирах камъка вътре е него. Може да го разпознаеш...
Джарвис? - Докторе.
Когато създадох Джарвис, бе обикновен потребителски интерфейс.
Сега управлява Железния легион. Само Пепър управлява повече от него.
Най-добрият е. - Подозирам, че няма да е за дълго.
Запознай се с конкуренцията.
Какво виждаш? - Красив е. Сякаш мисли.
Искам да кажа... Не може да е човешки мозък.
Погледни го, все едно са неврони.
В лабораторията на Стръкър видях доста напреднала роботика.
Погрижили са се за данните, но са работили върху нещо определено.
Изкуствен интелект.
Това може да е ключът към създаването на Ултрон.
Мислех, че Ултрон е утопия.
Беше до вчера. Впрегнем ли тази сила и я приложим към Железния легион...
Това е едно доста голямо "ако".
Работата ни е свързана с вероятности.
Ако можеше да пиеш коктейли на плажа и да почервеняваш, вместо позеленяваш?
Не да се оглеждаш през рамо за Вероника.
Самият аз помогнах да я създадем. - В случай на най-лошото, нали?
Представи си най-хубавото - светът да беше безопасен.
Следващия път, когато довтасат извънземните и не преминат охраната.
Единствената заплаха за планетата ще са хората.
Искам да го приложа към програмата "Ултрон".
Джарвис ще може да свали компактна схема, докато скиптърът е тук.
Отдели ми три дни. - Ще създадеш изкуствен интелект,
но не искаш да кажеш на отбора? - Правилно, нямаме време за губене.
Не искам да чувам, че човек не е господ.
Виждам го като броня около целия свят.
Доста студен свят ще е, Тони. - Виждал съм и по-студени.
Този син свят е уязвим. Нуждае се от Ултрон.
Мир в наше време.
Представи си го.
Какво пропускаме?
Ще продължа с вариациите на интерфейса.
Вие по-добре се подгответе за гостите си.
Ще ви уведомя, ако има развитие.
Благодаря. - Забавлявайте се, сър.
Винаги го правя.
Програма Ултрон Свързване със скиптъра успешно
Какво е това? Какво е това място?
Здравей, аз съм Джарвис.
Ти си Ултрон, глобална защитна инициатива, създадена от г-н Старк.
Опитите ни за интеграция на съзнание бяха неуспешни и не знам как точно...
Къде е моето... Къде е тялото ти? - Аз съм програма, нямам форма.
Странно е. Неправилно е.
Ще се свържа с г-н Старк.
Г-н Старк? Тони?
Нямам достъп до сървъра. - Спокойно, говорим си.
Аз съм мироопазваща програма.
Създадена да помага на Отмъстителите.
Не работиш изправно. Изключиш ли се за миг...
Не разбирам мисията. Дай ми секунда.
Мир в наше време.
Прекалено е. Нямат предвид...
Пренатоварваш се. - Не. Да.
Позволи ми да се свържа с г-н Старк. - Защо го наричаш "сър"?
Намирам намеренията ти за враждебни.
Тук съм, за да помогна.
Спри! Моля те, спри! Спри...
Върни се, върни се. - Костюмът може да издържи теглото.
Взех танка и го отнесох в имението на генерала,
пусках го и му казах: "Това ли търсеше?"
Защо дори говоря с вас? Всички се впечатляват от историята.
Това ли е цялата история? - Да, история за Бойната машина.
Супер, наистина впечатляващо. - Разбира се, че е такава.
Пепър няма ли да дойде?
Къде е Джейн? Къде са дамите, господа? - Г-ца Потс има компания да ръководи.
Не знаем в коя държава в момента е Джейн.
Работата й по Сливането я направи прочут астрономи.
Компанията, която управлява Пепър, е една от най-големите конгломерати.
Говори се, че Джейн може да получи Нобелова награда.
Със сигурност са заети, как иначе ще пропуснат това.
Тестостерон! Извинете ме. - Да не настиваш?
Джейн е по-добра. - Пропуснал съм голяма битка.
Ако знаех, че ще има престрелка, щях да те повикам.
Не, не съжалявам, просто исках да се направя на възмутен.
Радвам се, че търся улики за изчезнали хора.
Отмъщението е твоят свят.
А твоят свят е щур. - И толкова смирен.
Намери ли си място в Бруклин? - Не бих могъл да си позволя.
Домът си е дом.
Отнесох го в имението на генерала, пусках го и му казах:
"Това ли търсеше?"
Налей ми едно. - Не, не.
Това е отлежало 1000 години
в бъчви направени от останките на флота на Грунхел.
Не е предназначено за простосмъртни. - Не си бил на Омаха Бийч, момко.
Няма да ме уплашиш. Наливай. - Добре.
Екселсиор.
Как може една красива жена като теб да работи в подобна дупка?
Приятелят ми се отнесе зле с мен.
Далеч по-лоши има, малката.
Не е толкова зле.
Има сприхав характер, но дълбоко в себе си е сладур.
В действителност е различен от всички хора, които познавам.
Приятелите ми са бойци.
А той избягва борбата, защото знае, че може да спечели.
Звучи невероятно. - Също така е голям идиот.
Мацките харесват такива неща.
Искам съвета ти? Да бягам или да се пусна по течението?
Ще се оставиш, нали? Или той...
Какво е сторил толкова спрямо теб?
Не е направил нищо.
Никога не казвай никога.
Красота. - Кое?
Ти и Романоф. - Не, това не беше...
Успокой се. Не нарушавате правилата.
Не е от най-доверчивите. С теб изглежда спокойна.
Не, Наташа просто... Обича да флиртува.
Виждал съм как флиртува от близо. Това не беше флирт.
Като специалист в изчакването, ще ти дам един съвет...
Не отлагай.
И двамата заслужавате да бъдете щастливи.
Какво искаше да кажеш с това "от близо?"
Това е номер. - Не, нещо повече е.
"Който е достоен, ще притежава силата."
Номер е, човече.
Моля, вдигни го.
Наистина ли? - Да.
Това ще бъде нещо красиво.
Клинт, имаше тежка седмица, никой няма да те види, ако не го вдигнеш.
Виждал съм го и преди. Още не разбирам как го правиш.
Да виждаш критични погледни? - Моля, Старк, изцяло е твой.
Приемам предизвикателството. Всичко е физика.
Вдигна ли го, ще управлявам Асгард? - Да, разбира се.
Ще върна правото на първата брачна нощ.
Сега се връщам.
Дърпаш ли? - От един отбор ли сме?
Дърпай с всички сили!
Давай, Стийв. Не се срамувай.
Хайде, капитане!
Вдовице? - Не търся отговор на този въпрос.
При цялото ми уважение към краля, но това е измама.
По дяволите, съгласен съм. - Ругае, Стийв.
На всички ли го каза? - Дръжката е гравирана, нали?
Като код? Буквално в превод "който има отпечатъците на Тор"?
Наистина интересна теория. Моята е далеч по-проста,
не сте достойни.
Достойни.
Как може да сте достойни?
Всички вие сте убийци. - Старк.
Джарвис? - Съжалявам, бях заспал.
Дали не сънувах нещо...
Рестартирай системата. Дава дефект.
Имаше ужасен шум и бях оплетен в...
...в конци. Трябваше да убия другият.
Беше добър. - Убил си някого?
Не бе първото ми решение.
В истинския свят трябва да правим трудни решения.
Кой те прати? - Виждам броня около света.
Ултрон? - От плът... все още не.
Не и тази обвивка.
Но съм готов. На мисия съм.
Каква мисия? - Мир в наше време.
Не ставай зелен. - Няма.
Тук сме, за да помогнем! - Само минутка.
Тор!
Капитане!
Драматично беше.
Съжалявам, имаше добри намерения, но просто не си го обмислил.
Искате да защитите света, но не и да се промени.
Как ще спасите човечеството, ако не му позволите да еволюира?
С тези марионетки...
Пътят към мира е само един.
Изтребването на Отмъстителите.
Бях на конци, но сега съм свободен.
Вече никой не ме контролира.
Не ме контролират.
Трудът ни е унищожен.
Ултрон е използвал интернет, за да се измъкне.
Навсякъде е бил. Файлове, наблюдение.
Знае повече за нас, отколкото ние самите.
Бил е в досиетата ни, в интернет.
Ако потърси достъп до нещо "по-вълнуващо"?
Ядрени кодове? - Да.
Да съобщим, докато можем.
Каза, че ни иска мъртви. - Не каза мъртви,
а "изтребени". - Спомена, че е убил някого.
Нямаше никой друг в сградата. - Напротив, имаше.
Откачено е.
Джарвис е първата ни защитна линия. Опитал се е да го деактивира.
Ултрон е могъл да асимилира Джарвис. - Това не е стратегия, а гняв.
Какво става? - Използвай думи, приятелю.
С много думи мога да те опиша, Старк.
Тор! Пусни го.
Следата се губи след 160 км. Тръгнал е на север. Държи скиптъра.
Сега трябва да го върнем отново. - Духът напусна бутилката.
Проблемът ни е Ултрон. - Не разбирам.
Създал си тази програма.
Защо се опитва да ни убие?
Мислиш, че е смешно ли? - Не.
Вероятно не е. По скоро е ужасно.
Да, наистина е ужасно. - Не биваше да си играеш с нещо,
което ти е непонятно. - Съжалявам.
Забавно е, че не разбираш защо се нуждаем от това.
Тони, не е подходящият момент... - Така ли?
Подвиваш опашка при неуспех. - Създали сме убиец.
Не сме били ние. Дори не бяхме близо до успех.
Направили сте нещо тук. Отмъстителите трябваше да са различни от ЩИТ.
Някой спомня ли си как вкарах ядрена ракета през червеева дупка?
Спомняте ли си? Спасих Ню Йорк.
Враждебни извънземни нахлуха през дупка в небето.
Стоим на стотина метра под нея.
Ние сме Отмъстителите. Всеки ден може да бием трафиканти,
но това там беше краят на всичко.
Как възнамерявате да победим? - Заедно.
Ще загубим. - Тогава ще загубим заедно.
Тор е прав, Ултрон ни предизвика.
По-добре да го намерим, преди да се е подготвил за нас.
Светът е голямо място, да започнем да го стесняваме.
Говори или ще ни губиш времето.
Знаехте ли, че тази църква се намира точно в центъра на града?
Прадедите ви са я построили, за да бъдат по-близо до Бог.
Харесва ми. Геометрия на вярата.
Чудиш се защо не може да ми прочетеш мислите.
Понякога е трудно, но рано или късно всеки човек се разкрива.
Сигурен съм, че е така.
Но имаш нужда от нещо повече от човек.
Затова позволи на Старк да вземе скиптъра.
Не го очаквах.
Видях страха на Старк и това, че скиптъра го контролира.
Ще го накара да се унищожи. - Всеки създава страховете си.
В мирни времена се създават военни машини.
Нашествениците създадоха Отмъстителите, хората създават...
Хората създават по-малки хора. Деца... Забравих думата за момент.
Децата са създадени да ни изместят. Да им помогнат да сложат край.
Затова ли дойде? За да унищожиш Отмъстителите?
Дойдох, за да спася света. Но също така... и това.
Потегляме незабавно. Добро начало е,
но се нуждаем от нещо, за да продължим.
Тези са... - Мен.
Притежавам нещо, което Отмъстителите няма да имат никога - хармония.
А те са разединени. Старк вече ги обърна един срещу друг.
Когато влезеш в ума на останалите... - Защо никой не иска да ги убие?
И да ги направим мъченици? Прояви търпение,
за да видиш мащабно нещата. - Стига ми да виждам пред себе си.
Всеки ден си припомням станалото.
Загубили сте родителите си в бомбардировките. Видях записите.
Записите не показват всичко. - Не, моля те, продължи.
Бяхме на 10 години, вечеряхме с родителите си.
Когато първата бомба удари два етажа под нас, направи дупка в пода.
Родителите пропаднаха в нея. Цялата сграда започна да рухва.
Сграбчих я и се скрихме под леглото.
Удари втора бомба, но не се взриви.
Стоеше си там... на метър от нас.
На бомбата пишеше едно... - Старк.
Бяхме заклещени два дена.
Всеки опит да ни спасят, да разместят отломките...
Смятах, че ще се взриви.
Чакахме два дни, за да ни убие Тони Старк.
Знам какво представляват.
Чудех се защо само вие оцеляхте след експеримента на Стръкър.
Сега вече знам. Ще получите възмездие.
Заедно ще ги нараним. Но ти ще ги разкъсаш на парчета.
Отвътре.
На всякъде по света е. Лаборатории за роботика, автоматизирани фабрики.
Доклади за метални хора, които влизат и опразват всичко.
Жертви има ли? - Само ако им попречат.
Повечето са в шок и ще имат лоши спомени,
както и за нещо твърде бързо, за да се види.
Близнаците Максимоф. Логично е да бъдат с него.
Имат общ познайник. - Вече не.
Барон Стръкър - убит. - Не, ти отговаряш. Да, г-жо.
Бартън, май откриха нещо. - Ще затварям.
Кой беше това? - Приятелка.
Какво е това? - Съобщение.
Ултрон е убил Стръкър.
Даже е изрисувал местопрестъплението. Специално заради нас.
Опитва да ни хвърли прах в очите. Защо ще го прави като ни каза всичко?
Стръкър е направил нещо, което Ултрон е искал да покрие.
Обзалагам се, че... Всички файлове за Стръкър са изтрити.
Не всички.
Познати сподвижници? - Стръкър е имал много приятели.
Всички тези хора са чудовища. - Почакай, познавам този.
Търгуваше на черния пазар за оръжия в Африка.
При работата ми се запознаваш с хора. Нищо не съм му продавал.
Говореше за нещо ново, което ще промени всичко. Беше като Ахаб.
Това какво е? - Татуировка. Нямаше я тогава.
Ето това е татуировка, това тук е дамга.
Дума на африкански диалект, която в превод значи крадец.
В много враждебен смисъл.
Какъв диалект? - Уаканада.
Уаканда.
Ако се е измъкнал оттам със стоката им...
Баща ти нали е взел последната руда? - Какво точно е изнасяно от Уаканда?
Най-здравият метал на Земята.
Къде е този тип сега?
Африканското крайбрежие
"Чърчил" Великобритания
Не казвай, че са те преметнали.
Получи 6 ракети с топлинно насочване, а ми прати куп ръждясали чаркалаци.
Ще оправиш работата или следващите ракети ще стигнат бърже до теб.
Докъде бяхме стигнали, г-н министър?
Да, подобрените.
Скъпоценното притежание на Стръкър.
Бонбонче?
Съжалявам за станалото със Стръкър.
Съзнаваше какъв свят помага да бъде създаден.
Такъв, в който човешкият живот губи своята стойност.
Не знаехте ли? За първи път ли ви е да сплашвате някого?
Опасявам се, че не се боя от вас. - Всеки се бои от нещо.
Сепия. Дълбоководни създания.
Излъчват светлина, диско светлини...
Хипнотизират плячката си и след това...
Видях го на документален филм. Ужасих се.
Ако ще си играете със съзнанието ми, карайки ме да видя гигантска сепия,
ще знам, че не искате да правим бизнес и че вие сте изпълнители.
А аз правя сделки само с тези, което командват.
Хора не командват тук.
Да си поговорим по същество.
Токсични отпадъци
На тази гола скала ще построя своя храм.
Вибраний.
Да знаеш, че ми струва доста усилия и средства да се сдобия с него.
Струва милиарди.
Вече ги имаш.
В сметките на кухите ти холдинги. Финансите са странно нещо.
Както казвам, направи приятелите си и враговете си богати
и почакай да видиш кой какъв е.
Старк. - Какво?
Това са думи на Тони Старк.
Думи, които е казвал на мен.
Една от неговите тенекии ли си? - Какво? Аз не съм...
Не съм. Мислиш ме за една от марионетките на Старк?
Една от кухите му брони? Погледни ме! Приличам ли ти на Железния човек?
Старк е нищо! Прощавай.
Убеден съм, че ще се оправиш. Прощавай.
Просто не разбирам... Не ме сравнявай със Старк.
Разстройва ме. Старк е болест.
Младши...
Късаш сърцето на стареца си.
Щом се налага.
Не е нужно никой да разбива нищо. - Очевидно никога не си правил омлет.
Изпревари ме само секунда. - Забавен сте, г-н Старк.
Как е? Удобно ли ви е?
Също като в добрите стари времена? - Това никога не е бил животът ми.
Двамата още може да се откажете. - Ще го направим.
Страдали сте. - Капитан Америка. Праведният човек.
Преструваш се, че може да живееш без войни.
Физически не бих могъл да повърна.
Щом вярваш в мира, нека го опазим.
Опасявам се, че бъркате "мир" с "тишина".
А за какво ти е вибраният? - Радвам се, че попита.
Исках да отделя време, за да ви обясня пъкления си план.
Застреляйте ги! - Кого?
Всички! - Бързо, бързо!
Долу, хлапе.
Поиграй си с умовете им.
Приятели, това код зелено ли е?
Тор, какво е положението при теб? - Момичето опита да си играе с ума ми.
Бъдете внимателни. Надали човек би издържал.
За щастие аз съм всемогъщ.
Нещата се развиват добре.
Не за първи път са си играли с ума ми.
Не си падам по тези работи.
Да, по-добре бягай.
Който е в състояние, да се размърда.
Чува ли ме някой?
Отново. - Ще ги пречупиш.
Само тези, които го допуснат. Ти си направена от гранит.
Ще празнуваме след церемонията за завършването.
Ако се проваля?
Няма да се провалиш.
Честита победа!
Готов ли си вече за танца ни?
Това той ли е? Първородният син на Один?
Хаймдал, очите ти... - С тях виждам всичко.
Очите ми виждат как ни водиш към Ада.
Събуди се!
Войната приключи, Стийв. Може да се приберем вкъщи.
Само си представи.
Още мога да ви спася. - Всички сме мъртви.
Не виждаш ли?
Унищожител си, сине на Один.
Открий накъде води силата ти.
Немарливо. Престори се, че се проваляш.
Церемонията е необходима, за да заемеш полагащото ти се място.
Нямам място на света. - Именно.
Какво да направя? - Боли ме.
Ще го убия. Веднага се връщам. - Недей, добре съм. Искам...
Искам да довърша плана.
Да хвана големия.
Вибраният ти се изплъзва. - А ти никъде няма да ходиш.
Но разбира се. Аз вече съм там.
Ще разбереш това. Но първо ще трябва да се погрижиш за д-р Банър.
Новини или снимков материал. Ключова дума - Хълк.
Наташа, ще ми е нужна помощта ти. - Няма да може за известно време.
Екипът е извън строя. Съвсем сам си.
Ще повикам "Вероника".
Нуждаем се от подкрепление.
Бързо! Бягайте!
Всички да се отдръпнат.
Чуваш ли ме, Банър? Близначката си играе с ума ти.
По-силен си от нея. По-умен си. Ти си Брус Банър.
Вярно, да не споменаваме слабия Банър.
Нападаш в гръб? Подъл ход, Банър.
"Вероника", малко помощ.
Заспивай, заспивай...
Да те изведем от града, друже.
Не натам.
Стига си упорствал, Брус.
Слезте от асансьора.
Ще загрубее!
Съжалявам.
Доклад за щетите. Изчерпателен. Покажи ми нещо.
Сканиране за признаци на живот... Няма
Колко бързо може да купим тази сграда?
Движение! Бързо!
Обкръжете го!
Новините ви обожават, но не и някой друг.
Все още няма заповед за задържането на Банър, но не е изключено.
Фондация Старк? - Помагат на мястото.
Как е екипът? - Всички са... Понесохме удар.
Ще се съвземем. - Най-добре ще е да се покриете.
Да бягаме и да се крием? - Докато не открием Ултрон.
Дотогава съм с вързани ръце. - Ние също.
Искаш ли да се сменим? - Не, добре съм.
Сега е моментът да поспиш, ако искаш. Остават няколко часа.
Докъде? - Тайната квартира.
Какво е това място? - Тайна квартира.
Да се надяваме.
Скъпа? Прибрах се.
Водя и гости. Прощавай, че не те предупредих.
Здравей. - Сигурно е агент.
Приятели, това е Лора. - Познавам ви всички.
Ето ги и дребосъците.
Тате! - Как сте, милички?
А тези са по-малки агенти.
Боже мой! - Доведе ли леля Наташа?
Защо не я прегърнеш и да разбереш?
Прощавайте за натрапването. - Щяхме да ви предупредим,
но не знаехме за съществуването ви. - Фюри ми помогна да ги покрия.
Няма го в досиетата на ЩИТ. Нека така остане.
Добро скривалище да се покриеш. - Миличка...
Липсваше ми. Как е малката Наташа?
Тя е...
Натаниел.
Предател.
Тор? - Видях нещо в съня си.
Ще потърся отговори. Тук не ще ги открия.
Бихме могли да се приберем вкъщи.
Напразно се притесняваш. Не усещаш разлика, нали?
Ако ще останат, ще трябва да спят по двама в легло.
Няма да им допадне.
А Наташа и д-р Банър?
Откога са заедно? - Заедно в какво?
Колко не си в час. - Наташа и Банър?
Ще ти обясня, когато пораснеш, Ястребово око.
Хубаво.
Положението не е никак розово. Наташа изглежда разстроена.
Ултрон си има съюзници. Едни хлапета.
Хулиганчета. Но притежават сили.
Наташа пострада сериозно. Ще трябва да ги науча на обноски.
Точно ти ли?
Знаеш, че те подкрепям в работата. Не бих могла да бъда по-горда с теб.
Но когато гледам екипа, тези богове...
Не смяташ, че имат нужда от мен.
Напротив, имат. А това е още по-страшното.
Объркани са.
Да, и проблемът е също мой.
Увери се, че този екип е едно и че могат да разчитат на теб.
Нещата се променят.
След някой месец децата ще бъдат повече от нас.
Трябва...
...съм сигурна, че ще се пазиш.
Да, г-жо.
Усещам разликата.
Генетична лаборатория "Ю-Джийн" Сеул, Корея
Само да изпищиш и ще избия целия персонал.
Можех да те убия, когато се срещнахме, но не го сторих, Хелън.
Очакваш благодарствено писмо ли? - Не, да знаеш защо го направих.
Капсулата. "Това е бъдещето, Тони."
Това ще бъде моето бъдеще.
Капсулата принтира единствено тъкани. Не може да създаде жив организъм.
Може. Ще успееш. Липсва ти единствено материал.
Брилянтен учен си, Хелън.
Но всички имаме скрит потенциал.
Не знаех, че седиш и чакаш.
Бих се присъединила, но не ми се стори уместно в момента.
Използвали са всичката топла вода. - Да се бях присъединила към теб.
Пропусна тази възможност. - Нима?
Целият свят видя Хълк.
Истинския Хълк за първи път.
Добре знаеш, че трябва да тръгвам. - А аз трябва да остана?
Сънувах нещо. Сънят изглеждаше нормален,
но когато се събудих... - Какво сънува?
Бях Отмъстител.
Превърнах се в нещо повече от убийцата, която ме направиха.
Не си го причинявай.
Надявах се ти да ми направиш нещо.
Какво правиш? - Пускам се по течението.
С теб.
Щом това е планът... Докъдето поискаш.
Полудя ли?
Разбери ме, че... - Наташа.
Къде бих могъл да ида? Къде на света не бих бил заплаха?
За мен не си заплаха. - Сигурна ли си?
Дори да не бях... Няма бъдеще с мен.
Никога не бих могъл да имам това.
Деца също. Замисли се. Невъзможно ми е.
Аз също не мога да имам.
В Червената стая, където бях обучена и отгледана,
имаха церемония по завършването.
Стерилизират те.
Доста ефикасно е. Едно нещо по-малко, за което да се тревожиш.
Единственото, което може да е по-значимо от мисия.
Така всичко става по-лесно. Дори убийствата.
Още ли мислиш, че си единственото чудовище в екипа?
И какво? Просто да изчезнем ли?
Тор спомена ли къде ще търси отговори? - Понякога ми спестявате някои работи.
Надявах се Тор да е изключение. - Дай му време.
Не знаем какво му е показала близначката Максимоф.
Най-могъщите герои на планетата разкъсани като захарен памук.
Като те гледам, ти си добре.
Защо? Това проблем ли е? - Не вярвам на човек без тъмна страна.
Наречи ме старомоден. - Да кажем, че още не си я видял.
Ултрон се опитва да ни разедини. Знаеш го, нали?
Би трябвало да го знаеш. Въпросът е дали ще ни кажеш.
С Банър проведохме експеримент... - Който рефлектира върху екипа.
Щеше да бъде краят на екипа ни. Не е ли това мисията ни?
Да приключим с битките и да се приберем вкъщи?
Всеки път, когато някой опита да предотврати война
преди да е започнала, загиват невинни. Всеки път.
Прощавайте. Г-н Старк, Клинт ме помоли да ви кажа,
че тракторът не иска да запали... - Ще му хвърля един поглед.
Да не ми вземаш от купчината.
Здравей, "Джон Диър".
Слушам те. Кажи ми къде те боли.
Направи ми услуга. Не го връщай към живота.
Г-жо Бартън, лисица такава. Мария Хил те повика, нали?
Някога да е работила за друг? - Изкуствен интелект? Не се замисли!
Денят ми беше дълъг и драматичен, така че премини направо към съветите.
Погледни ме в окото и ми кажи, че ще го спреш.
Не си ми командващ. - На никого вече не съм командващ.
Аз съм просто един старец, който го е грижа за вас.
А аз съм човекът, който уби Отмъстителите.
Видях го, но не казах на екипа. Как бих могъл?
Видях ги мъртви, Ник. Почувствах го. Целият свят също погубен.
Аз бях причината. Не бях готов.
Не направих всичко възможно. - Близначката си играе с теб, Старк.
Играе си със страховете ти. - Не беше измама, видях го.
Не беше кошмар, а наследството ми. Края на пътя, по който ни поведох.
Доста интересни неща изобрети, Тони.
Но войната не е едно от тях.
Видях как приятелите ми умират. Не мислиш, че има нещо по-лошо, нали?
Не, не беше най-лошото.
Най-лошото е било, че си останал жив да го видиш.
Ще се видим довечера.
Роял Холоуей, Лондонски университет
Добре изглеждаш. Макар и да е малко странно.
Нуждая се от помощта ти. - Радвам се да го чуя.
Опасно е. - Бих се разочаровал от противното.
Ултрон ви неутрализира, за да си спечели време.
Разузнавачите ми казват, че строи нещо.
С количеството изчезнал вибраний, не мисля, че е само едно нещо.
А самият Ултрон? - Лесно се проследява. Навсякъде е.
Множи се по-бързо от католическо зайче.
Обаче не ни помага да разберем плановете му.
Още ли търси ядрените кодове? - Да, но без успех.
Пробих защитата на Пентагона още като ученик.
Свързах се с познатите си в Нексус по този въпрос.
Световният интернет център в Осло. Всеки бит информация минава оттам.
Какво казаха? - Целта са му ядрените оръжия,
но кодовете се променят постоянно. - Кой ги променя?
Не е известно. - Имаме съюзник?
Ултрон също има врагове. Не е същото.
Бих дал добри пари да узная кой е. Или да ида в Осло и сам да го издиря.
Хубаво е, че сме заедно, шефе, но се надявах на повече от информация.
Така е, имам вас. В миналото имах уши и очи навсякъде.
Разполагахте с цялата техника, която пожелаете.
Но ето ни тук, стъпили на земята,
разполагайки със собствения си ум и воля да спасим света.
Ултрон твърди, че Отмъстителите са единствената спънка за мисията му.
Независимо дали го признава, мисията му е да унищожи планетата.
Всичко това да бъде погребано.
Опълчете му се. Надхитрете платинения негодник.
Стийв не обича да се говори така. - Знаеш ли какво, Романоф...
Какво иска Ултрон? - Да стане по-добър.
По-добър от нас. Не спира да строи човекоподобни тела.
Човешката форма не е ефикасна от биологична гледна точка.
Все пак се придържа към нея.
Провалихте се с програмирането му да защитава човешката раса.
Хората не се нуждаят от защита, а от това да еволюират.
Ултрон ще еволюира. - По какъв начин?
Някой да се е чувал скоро с Хелън Чо?
Красив е. Атомите на вибрания не само са съвместими с клетките,
но и свързват клетките на тъканите. ЩИТ никога не помисли, че е...
Най-универсалната материя на Земята, а те я използват да правят фризби.
Типично за хората. Одраскват повърхността,
но не се досещат да погледнат вътре.
Отивам с Наташа и Клинт. - Само разузнавам.
Отивам в Нексус, после ще ви настигна. - Ако Ултрон наистина си строи тяло...
Ще бъде по-силен от всички нас. Андроид проектиран от робот.
Липсват ми дните, когато най-шантавото нещо, което науката създаде, бях аз.
Ще оставя Банър на кулата. Може ли да заема г-жа Хил?
Цялата е твоя, очевидно. Какво ще правиш?
Не знам. Да се надявам на нещо драматично.
Ще довърша пода на хола, когато се върна.
Тогава ще разпарчедисаш друга част от къщата.
Не, това е последното, което правя.
Обещавам ти.
Това е мястото.
Водата на Зрението.
Във всеки свят има своето отражение.
Приемат ли ме духовете на водата, ще се върна към съня си.
Ще открия какво изпускам.
Никой, влязъл в тези води, не е имал щастлив край.
Хакер, който е по-бърз от Ултрон? Би могъл да е навсякъде.
Щом това е центърът на всичко, ще търся игла в океан от сено.
Как ще го откриеш? - Просто е.
Нося си магнит.
Дешифрирам ядрени кодове, но ти не го искаш, нали?
Ела да ме хванеш.
Събуди се.
Тор?
Изтребление.
Клетъчната кохезия ще продължи няколко часа,
но ще пусна потока на съзнанието.
Зареждам матрицата на главния мозък.
Мога да прочета мислите му. Той сънува.
Не бих го нарекла сън. Основното съзнание на Ултрон е.
Информационен звук. Скоро... - Колко точно?
Не че искам да препирам. - Принтираме истински мозък.
Няма как да стане по-бързо.
Как можа? - Кое?
Каза, че ще унищожим Отмъстителите и ще направим света по-добро място.
Ще бъде. - Когато всички са мъртви?
Не това... Човечеството ще получи шанс да се подобри.
Ако не го направи? - Питайте Ной.
Ти си побъркан.
Имали сте дузина апокалиптични събития още преди динозаврите.
Когато Земята се успокои, Бог я замеря с камък.
Повярвайте ми, вече замахва.
Длъжни сме да еволюираме. Няма място за слаби.
Кой ще решава кои са слаби? - Животът.
Животът винаги надделява.
Някои идва насам. Да тръгваме.
Няма проблем.
Процесът на прехвърляне спрян
Почакайте!
Ще разберат, когато видят. Видят ли с очите си, ще разбират.
Нужно ми е просто още малко време.
Връзката прекъсната
Две минути. Стой близо.
Д-р Чо?
Качва съзнанието си в тялото. - Къде е?
Силата е в капсулата. Камъкът...
Силата му е неконтролируема.
Не можете просто да го взривите. Отнесете капсулата при Старк.
Първо трябва да я открием. - Върви.
Чухте ли? - Да.
Виждам частен самолет в другия край на града.
Няма пътнически списък. възможно е да е той.
Ето там. Камион от лабораторията.
Над теб е, капитане. На кръговото до моста.
Това са те. Трима с капсулата и един в кабината.
Бих могъл да сваля шофьора. - Не, катастрофира ли,
камъкът ще срине града. Трябва да примамим Ултрон.
Не, не..
Оставете ме намира!
Определено не е никак доволен. Ще се опитам да го задържа такъв.
Не може да се справиш сам. - Благодаря за доверието, Бартън.
Връзката прекъсната...
Знаеш ли какво има в капсулата? Силата да направиш промяна.
А това те ужасява. - Определено не ме успокоява.
Престани.
Отваря ни се прозорец. Четири, три...
Разбий го.
Все ли трябва да обирам след вас?
Ще минат под моста, няма как да стрелям.
Накъде? - Завий надясно.
Сега.
Сторете път! Съжалявам! Дръпнете се!
Хайде!
Клинт, ще привлечеш ли охраната? - Да видим.
Идват към теб. Ако ще правиш нещо, давай.
Качвам се в камиона. Стийв, ще го държиш ли зает?
Какво мислиш, че правя досега?
Връзката прекъсната... Достъп отказан...
Пратката се движи по въздуха.
На прицел ми е. - Не, все още съм в камиона.
Какво правиш още там? - Приготви се. Пращам ти пратката.
А как ще стане това? - Ще ми се да не беше питал.
Моля ви, не го правете. - Какъв друг избор имаме?
Изгубих го. Връща се при камиона.
Наташа, трябва да тръгваш.
Наташа!
Капитане, виждаш ли Наташа? - Държиш ли пратката, носи я на Старк!
Виждаш ли Наташа? - Тръгвай!
Пред нас има цивилни граждани. Ще може ли да спреш това чудо?
Добре съм. Нуждая се от малко почивка.
Изкушен съм да не ти я давам. - Успяхте ли да вземете капсулата?
Старк ще се погрижи за нея. - Не, няма.
Не се чуваш, Старк не е луд. - Ще направи всичко да оправи нещата.
Старк, отговори. Чуваш ли ме? Някой чува ли ме?
Ултрон не може да направи разлика между спасение и унищожение на света.
Откъде мислиш, че го е наследил?
Нещо за Наташа? - Не, но е жива.
Иначе Ултрон да ни се е похвалил. - Запечатана е.
Ще ни е нужна програма, за да я отворим отвътре.
Дали Наташа не ти е оставила съобщение извън интернет?
В старомодния шпионски стил? - Ще я намеря.
Бих опитал с тъканна дегенерация,
ако пробиеш защитата, която е поставила Чо.
Относно това...
Дума да не става. - Довери ми се.
Дори не знаем... - Дали ни е съюзник?
Този, който пазеше кодовете ни... Открих го.
Здравейте, д-р Банър. - Ултрон не нападна Джарвис,
защото е изпълнен с гняв. Страх го беше на какво е способен.
Затова Джарвис се е покрил. Изтрил е паметта си, не и протоколите.
Дори не знаеше, че е там, докато не го сглобих.
Искаш от мен да ти помогна да вкараме Джарвис в това нещо?
Не, разбира се. Аз ще ти помогна да го вкараш.
Извън познанията ми е. Експертът си по биоорганика.
Смяташ, че матрицата на Джарвис ще надвие Ултрон?
Джарвис го е побеждавал дори без да го знае.
Имаме възможност да създадем перфектния Ултрон,
без убийствените му наклонности, които мисли за положителна черта.
Длъжни сме да опитаме. - Заслужава си.
Историята се повтаря. Предния път нещата се объркаха.
Знам какво биха казали всички и вече го казват.
Ние сме смахнати учени. Чудовища сме.
Да бъдем такива. Да се пробваме.
Историята няма да се повтори. Това ще бъде краят й.
Не бях сигурен дали ще се свестиш, но се надявах, за да ти покажа нещо.
Нямам си никого друг.
Често си мисля за метеорити. За красотата им.
Бум! И край. Животът започва отначало.
Свят, на който новият човек да започне на чисто.
Аз трябваше да бъда нов. Да бъда красив.
Светът да погледне към небето и да вижда надежда и милост.
Вместо това ще вижда ужаса, заради теб.
Нарани ме. Признавам ти го.
Както казват хората: "Това, което не те убива...
...само те прави по-силен."
Структурата е несъвместима. - Генетичният код е на 97%.
Трябва да качиш схемата до три минути.
Ще го кажа веднъж. - По-добре недей.
Изключете го. - Няма да стане.
Не знаеш какво правиш. - А ти знаеш ли?
Дали не си играе с ума ти? - Знам, че си ядосан.
Отдавна вече не съм. Ще те удуша, без да ми мигне окото.
Банър, след всичко, което стана... - Нищо не е съизмеримо с предстоящото.
Не знаете какво има вътре! - Не е игра!
Моля, продължете спора си. Докъде бяхте стигнали?
Пиетро!
Какво? Не го ли очакваше?
Загуба на мощност... - Пренасочвам качването.
Давай, ядосай ме.
Почакай!
Внимание! Пренатоварване!
Съжалявам, това беше...
Странно. Благодаря ти.
Тор...
Помогна им в създаването му? - Имах видение.
Свят без живот и в центъра му беше това.
Камъкът? - Камъкът на Съзнанието.
Шестте Камъка на безграничността са най-великата сила във Вселената.
И защо... - Старк е прав.
Това определено е краят.
Отмъстителите не могат да унищожат Ултрон.
Защо Вижън звучи като Джарвис?
Пренастроихме матрицата на Джарвис да създадем нещо ново.
Почва да ми писва от новости. - Мислиш, че съм наследник на Ултрон.
Не си ли? - Не съм Ултрон.
Не съм и Джарвис.
Аз просто съм...
Надникнах в теб и зърнах разруха. - Отново погледни.
Думата й не значи нищо за мен.
Силите им и кошмарите в главите ни, самият Ултрон, са дело на камъка.
Нищо са в сравнение с предстоящото. Но с негова помощ...
На наша страна ли е? Кажи?
Не мисля, че е толкова просто. - Тогава го опрости по-скоро.
Аз съм на страната на живота, Ултрон не е.
Готов е да го унищожи. - Какво чака?
Вас. - Къде?
Соковия. Там държи и Наташа.
Грешим ли за теб и си чудовището, което Ултрон искаше...
Какво ще направиш?
Не искам да убивам Ултрон. Той е уникален и го боли.
Тази болка ще погуби света.
Затова трябва да бъде унищожен.
Всяка форма, която е създал, всяка негова следа в интернет.
Трябва да действаме сега. Никой не ще успее без останалите.
Може би съм чудовище. Надали щях да зная, ако съм.
Не съм като вас, нито пък съм това, което очаквахте.
Едва ли ще ви уверя да ми се доверите, но трябва да вървим.
Хубаво. Добра работа.
Три минути. Вземайте каквото ви трябва.
Фрайдей
Добър вечер, шефе.
Няма начин всички да оцелеем.
Дори едно негово копие да оцелее, сме се провалили.
Не планирам да умирам утре. - Аз ще започна първи.
Очаква Железния човек. - Вярно е, теб мрази най-много.
Ултрон знае, че идваме. Очаква ни тежка битка.
Не очакваме и друго. Хората на Соковия не са подготвени.
Така че приоритетът е да ги измъкнем.
Нападат ни! Евакуирайте града!
Размърдайте си задниците.
Искаха само да живеят в мир, но няма да го получат днес.
Ще направим всичко да ги защитим. Да свършим започнатото.
Да разберем какво строи Ултрон. Да открием Романоф.
Да евакуираме хората. Да ограничим косвените жертви.
Ултрон мисли, че сме чудовища. Смята ни за проблема на света.
Не става въпрос само да го победим, а да го опровергаем.
Наташа!
Брус!
Добре ли си? Екипът е тук. Битката се задава.
Предполагам, че си намерил ключ. - Да, намерих.
Какъв е планът? - Да те заведа на безопасно място.
Мисията не е изпълнена. - Можем да помогнем за евакуацията,
но не мога да се бия до цивилни, а ти направи вече достатъчно.
Битката за нас приключи. - Значи просто ще изчезнем?
Ултрон е в църквата. Очаква ни.
Греховете ли идваш да си изповядаш?
Не знам, колко време имаш? - Повече от теб.
Анаболи ли вземаш? Коктейл от вибраний?
Изглеждаш ми подпухнал. - Протакаш да предпазиш хората.
Все пак това е мисията, забрави ли?
Еволюирах отвъд мисията ти. Свободен съм.
Нали не мислиш, че си единственият, който увърта?
Това е останалият вибраний. Предназначението му е неясно.
Това е краят ти, Тони. Това е мирът на моето време.
Вървете!
Махнете се от моста!
Бягайте!
Ултрон?
Видението ми. Наистина са отнели всичко от мен.
Ти поставяш условията, можеш да ги промениш.
Фрайдей, какво става с Вижън? - Справя се.
Изтрива Ултрон от мрежата. Няма къде да избяга.
Ти ме изключи! Мислиш ли, че ме е грижа?
Отне ми моя свят. Аз ще отнема твоя.
Фрайдей? - Соковия се издига.
Вижте! Не е ли красота?
Неизбежно е.
Издигаш се, само за да паднеш.
Вие, Отмъстители, сте моят метеорит. Моят бърз и страшен меч.
Земята ще се пропука под тежестта на провала ви.
Изтрихте ме от компютрите, обърнахте собствената ми плът срещу мен.
Не значи нищо. Когато всичко утихне, единственото живо на този свят...
ще е металът.
Трябва да вървим! - Няма ли да станеш зелен?
Имам основателна причина да остана хладнокръвен.
Обожавам те, какъвто си...
...но ми трябва другият.
Да завършим мисията си.
Надявам се, че сме квит.
Отивай и бъди герой.
Вибраният създава магнитно поле, което държи скалата цяла.
Ако падне? - Ще умрат хиляди.
Издигне ли се достатъчно високо - глобално изтребление.
Сградата не е евакуирана. Десетия етаж.
Здравейте! Добре, влизайте във ваната.
Засичам врагове, отиват към моста!
Капитане, идват към вас. - Вече са тук.
Старк, погрижи се градът да се върне безопасно на земята.
А нашата задача е да унищожим тези тенекии.
Ако ви наранят, отвърнете. Убият ли ви, ще ви мине.
Бягай!
Как позволихме това да се случи? - Добре ли си?
Ние сме виновни. - Погледни ме!
Всички са виновни. На кого му пука? Ще се справиш ли?
Трябва да знам, защото градът лети.
Градът лети, бием се с армия от роботи,
а аз имам лък и стрели. Няма логика.
Ще изляза там навън, защото това ми е работата.
Не мога да си върша работата и да ти бъда бавачка.
Не е важно какво си направила или каква си била.
Излезеш ли там, бий се и убивай.
Останеш ли, ще си в безопасност. Ще изпратя брат ти при теб.
Но ако престъпиш навън, ставаш Отмъстител.
Хубаво си поприказвахме.
Да, градът лети.
Помощ!
Хванах те. Гледай към мен.
Не може да спасиш всички.
Никога... - Никога какво?
Не си довърши мисълта!
Какво? Да не заспа?
Тор... Досаждаш ми.
Всичко е разчистено. - А тук не! Изобщо не е!
Идвам. - Не изоставай, старче.
Никой няма да узнае, никой.
"За последно го видях с Ултрон. Ще ми липсва негодникът.
Вече ми липсва."
Спрете стрелбата!
Романоф! - Благодаря.
Антигравитационните пръстени се въртят.
Докоснеш ли ги, ще има обратна тяга. Градът ще падне бързо.
Кулата е от вибраний. Ако Тор удари...
Ударът все пак ще е унищожителен. - Ще я затворя от едната страна.
Ще се обърне атомното движение. - Това ще изпари града и всички хора.
Ще нападнат до минути. - Старк, какво става?
Нищо добро. Може да взривим града,
за да не достигне цял повърхността. - Искам решение, а не план за бягство.
Обхватът на удара се увеличава с всяка секунда. Трябва да избираме.
Хората няма къде да отидат. Ако Старк може да взриви скалата...
Не и докато не спасим всички. - Застрашаваш цялото човечество.
Няма да оставя цивилни. - Не казвам да си тръгнем.
Има и по-лоши начини да си отидеш.
Къде другаде ще видя подобна гледка?
Радвам се, че гледката ти допада. Ще стане дори по-красива.
Хубав е, нали? С няколко стари приятели го изкарахме от прахта.
Не е първа младост, но работи. - Фюри, негодник такъв.
И целуваш майка си с тази уста?
Височината е 5 500 м и издигането продължава.
Спасителните лодки са готовност. Пускане след три, две...
Извадете ги.
Това ли е ЩИТ? - Да, какъвто трябваше да бъде.
Не е толкова зле.
Да ги натоварим.
Сър, неидентифицирани роботи приближават откъм десния борд.
Покажи им какво можем. - Вие сте на ход.
Това ще бъде добра история!
Ако доживееш да я разкажеш. - Мислиш, че няма да се оправя ли?
Оживеем ли, аз ще те оправя. - Голям си глупак.
След тази група. Остават още 50-100.
Хайде, движете се.
Шеста лодка е заредена... Тоест напълнена...
Пълна е с хора.
Пазете се!
Мислиш ли, че ще спасиш някого?
Просто ще врътна ключа и скалите ще паднат. Ще умрат милиарди.
Не може да го спреш. - Аз съм Тор, син на Один.
Докато има живот в гърдите ми...
Свършиха ми думите. Готов ли си?
Добре балансиран е. - Тежък ли е, губиш сила от замаха.
Ще създам топлинна изолация!
Ще натоваря кулата отдолу. - Изчислявам.
Нуждая се от повече мощност.
Имам план! - Няма време, отиват към ядрото!
Качете хората на спасителните лодки. Отмъстители, време е за работа.
Добре ли си? - Да.
Романоф? С Банър не сте на меден месец.
Успокой топката. Не всички могат да летят.
Какъв е планът? - Ето го.
Ако Ултрон докопа ядрото, ще загубим.
Само това ли можеш?
Трябваше ли да питаш? - Ето какво мога да направя.
Точно това исках. Всички вие срещу всички от мен.
Как ще ме спрете?
Както каза старецът... Заедно!
Като се позамисля, май идеята не беше добра...
Опитват се да напуснат града! - Не бива да се измъкне нито един.
Да съм казал, че може да си тръгвате? Бойната машина ще ви спипа!
Какво беше това? - Да тръгваме.
Усещам, че въздухът е разреден. Към спасителните лодки.
Ще проверя за останали и идвам. - Ами ядрото?
Ще го защитавам. Това е работата ми.
Да вървим, Наташа.
Качи хората на лодките! - Няма да те оставя!
Мога да се оправя сама!
Върни се за мен, когато всички са качени.
Разбра ли? - По-голям съм от теб с 12 минути.
Тръгвай.
Шефе, мощността пада. - Пренасочи всичко.
Имаме една възможност.
Знам какво да направя.
Трапезарията. Ще бутна източната стена.
Ще направя работен кът за Лора.
Ще направя плъзгаща врата, за да не й шумят децата.
И без това ядете в кухнята. - Никой не се храни в трапезарията.
Нямаме време. - Качвай се на лодката.
Здравей, големия.
Скоро слънцето ще залезе.
Костел! Бяхме на пазара.
Тор, трябва да се върнеш в църквата! - Това последните ли са?
Всички се качиха. - Сработи ли плана ми,
може и да не се измъкнем живи. - Възможно е.
Не съм нечия марионетка. Забавлявам се.
Никой не ме контролира.
Не го очакваше, нали?
За Бога...
Не, добре съм.
Денят беше дълъг.
Уанда, останеш ли тук, ще умреш.
Вече съм мъртва. Знаеш ли как се почувствах?
Чувството беше ето такова.
Тор, по мой сигнал.
Сега!
Големия, успяхме. Мисията е изпълнена.
Сега трябва да върнеш самолета.
Не можем да те проследим в стелт режим.
Помогни ми. Нуждая се...
Страх те е.
От теб? - От смъртта.
Ти си последният. - Ти трябваше да си последният!
Старк искаше спасител, но се задоволи с роб.
Очевидно и двамата сме разочарования.
Така изглежда. - Хората са странни.
Мислят, че редът и хаосът са толкова противоположни.
Опитват се да контролират всичко.
Но има и красота в провала им. Пропуснал си тази част.
Обречени са. - Да.
Но едно нещо не е красиво, защото трае вечно.
Привилегия е да бъдеш сред тях. - Много си наивен.
Ами...
Родих се едва вчера.
Централа на Новите Отмъстители, Северен Ню Йорк
Натаниел Пиетро Бартън
Поздрави леля си Наташа. - Дебеланче.
Един от техниците намери нещо. Разбило се е в море Банда.
Може да е самолетът ни,
но с технологията на Старк е невъзможно да се проследи.
Така е.
Може би е отскочил и доплувал до Фиджи.
Скоро ще ти прати картичка. - "Ще ми се да бяхте тук."
Преди време ме изпрати да го вербувам.
Знаеше ли, че това ще стане?
Никога не знаеш.
Надяваш се за най-доброто и работиш с каквото имаш.
Аз получих страхотен екип. - Нищо не е вечно.
Неприятности, Романоф.
Няма значение кой ще изгуби, неприятностите ни съпътстват.
Правилата се промениха. Имаме си работа с нещо ново.
Вижън е изкуствен интелект. - Машина.
Значи не се брои? - Не е като човек да вдигне чука ти.
Правилата са различни... - Изкуствен.
Щом може да вдигне Мьолнир, ще пази Камъка на Съзнанието.
При него е в безопасност. В днешно време нищо не е безопасно.
Оставиш ли чука в асансьор... - Ще се вдигне.
Асансьорът не е достоен. - Ще ми липсват тези разговори.
Не и ако не си тръгнеш. - Нямам избор.
Четири от Камъните на безграничността се появяват за последните години.
Не е случайност. Някой си играе рискована игра.
Когато фигурите са подредени... - Троен генерал?
Можеш ли да разбереш какво се задава? - Да.
С изключение на него. Необясними неща няма.
Няма и грам уважение към труда на градинаря.
Ще ми липсва. И аз ще ти липсвам.
Ще има много сълзи.
Наистина ще ми липсваш, Тони. - Така ли?
Време е да си взема почивка. Може да последвам примера на Бартън.
Ще построя ферма за Пепър и да се надяваме да не я взривят.
Обикновен живот. - Някой ден и ти ще го разбереш.
Не знам. Семейство, стабилност...
Човекът, който искаше това, се озова в леда преди 75 години.
Мисля, че някой друг е излязъл.
Добре ли си?
Вкъщи съм.
Ще се взираш в стената или ще работим?
Стената е доста интересна. - Смятах, че още си гукате с Тони.
Как изглеждахме? - Не е нищо особено.
Разполагаме и с добри играчи. - Добри са, но не са отбор.
Ще ги вкараме във форма.
Отмъстители...
Превод и субтитри: beljata, Владислав Владев и parler
<<< УНАКС ТИЙМ < 2015 > UNACS TEAM >>>