Šta je sad ovoliko rano? Opet ćete mi zakopavati stoku?
Ne, u pitanju je obična inspekcija. Došlo je do malog curenja na onom mestu.
Hajde, kreni.
Zašto mi ovo radite? Kao prošli put?
Obećavam, nećemo ovog puta. Hajde kreni.
Vozi.
Kakav loš dan, gadno jutro. Šta još...
Daj, bre.
Kakav gadan dan za mene.
VOZ ZA BUSAN
Gospođo, kompanije za statističke podatke ukazale su nam
na abnormalnosti na tržištu akcija.
Nemojte investirati sad.
Tržište će propasti čim investirate.
Da, razumem. Hvala na razumevanju.
Ne, nije. Uradiću to što pre.
Da.
Biće urađeno prema vašim željama.
Čuvajte se!
Dođite u moju kancelariju.
U čemu je problem? -Prodajte svu našu aktivu na tržištu akcija.
Da sve prodam? -Da.
Zar to nije previše rizično da se radi?
I dalje možemo održavati našu prvu aktivu.
I čekati ako nešto bolje... -G. Kim.
Da.
Uradite ono što vam kažem da uradite.
Moramo biti oprezni zbog mogućnosti da se to desi.
Dobro.
Samo malo, g. Kim.
Šta je popularno pokloniti deci u današnje vreme?
Pusti to. Ne možeš biti dobar tata Su-an. Nisi čak bio ni na njenom recitalu.
Nisam zaboravio na to. Imam mnogo posla ovde.
Može ostati u Seulu sa mnom.
Pošalji je ovde u Busan!
Već si kršio svoja obećanja.
Koliko puta moraš joj reći da ćeš doći?
Možeš li bar ovaj put održati obećanje?
Da. Obećavam da ćemo svi ići.
Ne držiš reč.
Držim reč.
Moraš da držiš reč.
Deca se umore od obećanja.
Nema veze, čućemo se. -Znaš da joj je sutra rođendan, zar ne?
Znam!
Došao si. -Hvala.
Gde je? -Igra se u svojoj sobi.
Kad ćemo se videti?
Zašto? Mama nije razgovarala s tatom?
Prekinuću vezu, on je ovde.
U redu je. Možeš da razgovaraš s njom. -Već sam prekinula vezu.
Uzmi.
Mislila si da sam zaboravio? Srećan rođendan.
Otvori ga.
Ne sviđa ti se?
I za prošlogodišnji Dan dece.
Reci mi šta želiš.
Busan.
Hoću da idem kod mame u Busan.
Sutra. -Sačekaj.
Idemo tamo nakon što tata završi posao.
Ne. Sutra.
Tata uvek kaže da ćemo ići sledeći put.
U svakom slučaju, sutra moramo ići.
Ne moraš poći sa mnom.
Ispuni mi želju bar jednom.
Ima li mnogo posla?
Ima.
Ideš li sutra u Busan? -Da.
Dobro si uradio. Probaj da razgovaraš sa svojom ženom kad odeš tamo.
Nije dobro ako se tako rastanete.
Vas dvoje treba da se pomirite.
Nema ničeg lošeg u tome da opet budete zajedno.
Potrudi se ovog puta tako da možeš opet da se vratiš... -Majiko.
Ne želim da pričam o tome.
Nek to ostane u prošlosti.
Dobro.
Nemoj biti previše zaokupljen poslom.
Ne treba uvek da se fokusiraš na posao. Su-an raste. I ti joj trebaš.
Vodi računa o svojoj porodici, pogotovo o Su-an.
U redu je.
U redu je, nastavi da pevaš.
Aplauz za Su-an.
Da, mama.
Ne.
S tatom sam.
Dobro, videćemo se tamo.
Mislila si da tata nije znao da nisi završila pesmu.
Kako si znao? Nisi bio tamo.
Otac uvek zna šta radiš.
Unervozila si se, zar ne? Jesam li u pravu?
Da.
Zbog čega? Glupo je ne završiti je.
Kad počneš nešto,
to treba da se završi po svaku cenu.
To treba da znaš.
Zamalo.
Šta se dešava?
Su-an, jesi li dobro? Iscimala si se, zar ne?
Iznenadio me je. Iznenada se pojavio.
Čini se da je veliki požar.
GLAVNA STANICA
Svi putnici u odlasku nek se popnu u voz koji je spreman da pođe za Busan.
Izvinite, gde je južna stanica? -Južna stanica, idite onamo.
Hvala.
Kjo-ši. -Da? -Tvoja marama.
Odmorite se tokom puta.
Dobro.
Džin-hi je ovde.
Kako to mislite? Idem s vama.
Ja sam vaša navijačica.
Kako ste' -Dobro.
Konačno.
Idi nađi neko drugo sedište. U redu?
Zloćo, nisi hteo da deliš.
Ako si zahvalan što me vidiš, samo reci "hvala".
Čak ti je i "alat" taman za tebe.
U pravu je.
Prihvati je. Prihvati je.
Evo, pojedi ovo.
Aigu. Odakle ti to jaje?
Pojedi ga.
Pojedi. -Ne sviđa mi se.
Šefe, već ste u vozu? -Da. Zašto?
Imamo probleme u kancelariji. Dozvolite nama da se pobrinemo...
Stvarno?
Razgovaraćemo kad se vratim.
Biću tamo nakon ručka.
Vidimo se kasnije. -Dobro.
Žao mi je. Žao mi je.
Molim te oprosti mi.
Žao mi je.
Izvinite? -Da? Vi ste na dužnosti? -Da.
Video sam sumnjivog putnika.
Gde je taj putnik? -U toaletu.
Prošlo je dosta vremena. -Stvarno? Da vidimo.
Izvinjavam se, gospodine. Proveriću.
Putniče? Putniče?
Svi su mrtvi.
Gospodine? Gospodine? Izvinite, mogu li videti vašu kartu?
Svi su mrtvi. -Gospodine.
Ako nemate kartu, izbacićemo vas na sledećoj stanici.
Svi su mrtvi.
Malena, ako ne budeš učila, završićeš kao on.
Mama mi je rekla da ne pričam tako nešto.
Hitno ti je?
Nađi drugi toalet, pošto neće brzo.
Idi u drugi toalet. Tamo.
Idi.
Stvarno će potrajati.
Dušo, kako ti ide?
Izvini, samo napred. Ne žuri.
Idi tamo.
Otišla je.
Opusti se.
Gospođice, da li ste dobro?
Gospođice? Šta da radim?
Šefe, imam putnicu koja ima napad. Šefe?
Halo? -Da, Kim? -Mnogo je ozbiljnije nego što smo očekivali.
To nije samo incident u Ansanu preko noći.
Ne znam šta se dešava, ali ovo nije običan štrajk.
Zahvatilo je celu zemlju.
A disanje? -Halo?
Ali njen napad se ne može staviti pod kontrolu.
Gospodine, šta da radimo?
Zvaću vas kasnije.
O, ne, nastadaće. To je užasno.
U današnje vreme ljudi će divljati za svaku sitnicu.
Nekad davno, bili bi prevaspitani. -Ne moraš to da govoriš.
Pogledaj.
Šta nije u redu s njima?
Gospođice?
Šta da radim?
Šefe? Šefe, gde ste?
Ne mogu da verujem...
Šefe?
Min Dži? Min Dži?
Šta je to? Šta se dešava?
Šta je ovo?
Izvinite! Izvinite!
Brže! Bežite!
Ustanite!
Kondukteru! Imamo problem ovde!
Bežite!
Bože! -Šta koji đavo?
Bežite! Samo bežite!
Beži odavde! Ustaj! Brže!
Tata!
Dušo? -Sang-Hva, baš si glasan!
Izvini, problem je... -Beži od mene!
Idiote! Pomozi joj!
Šta nije u redu s tobom?
Jesi li poludeo?
Sung Gjong!
Možeš da trčiš, zar ne?
Bežite!
Držite vrata! Vrata!
Zatvorite vrata! Brzo!
Zatvorite ih! Zatvorite ih smesta!
Samo ih zatvorite!
Znam ga!
Gde se zaključava? Druže! Kako da zaključam ovo?
Čuješ li me?
Pusti vrata. -Šta?
Mislim da ne znaju da ih otvore.
Napadaju jer nas vide.
Šta su oni?
Su-an, jesi li dobro? -Druže.
Šta je? -Zar mi ne duguješ izvinjenje?
Kako to misliš? -Pogledajte ovog glupana.
Zatvorio si nam vrata pred nosom, seronjo!
Niste samo vi bili u opasnosti!
Kakva mustra. Dođi ovamo.
Nahraniću ih tobom. -Prestani!
Svi su uplašeni.
Pažnja molim.
Zbog naše trenutne situacije, nećemo stati u Čeonanu.
Zbog vaše bezbednosti, ostanite u svojim sedištima.
Alo? Ima li nekog? -Da, recite.
Znate li šta se dešava tamo?
Zašto nećemo stati u Čeonanu?
Znamo, gospodine. Ovo je naređenje iz kontrolnog centra.
Molimo vas da sednete.
To su gluposti. Ljudi hvata besnilo!
Stanite u Čeonanu! Razumete li?
Oprostite.
Izvinite, ali može li ona sesti? Trudna je.
Dobro. -Sedi. Hvala.
Mama.
Putujete li?
Da, putujemo. Gde si ti? Kakva je to galama?
Šta se dešava? Svi se bore.
Da li ste ti i Su-an dobro?
Zašto tako dišeš, jesi li povređena?
Seok Vu, dušo moja.
Molim te pazi na Su-an.
Mama, jesi li dobro?
Moja mila Su-an...
Mnogo je volim, ali ona samo želi svoju mamu...
Ta kučka!
Mama?
Tata.
Tata! Je li baka dobro?
Šta koji đavo? -Dušo, sedi.
Moji sugrađani,
trenutno imamo nasilne nemire u svim velikim gradovima,
što za posledicu ima mnogo povređenih civila i policajaca.
Zbog nemira su zatvoreni brojni distrikti,
a učesnici u nemirima su pokušali da unište
i preuzmu imovinu vlade.
Zbog toga, uvodimo vandredno stanje
kako bi kontrolisali trenutnu situaciju.
Zahvaljujući brzom odgovoru naše vlade,
brojne epidemije su stavljene pod kontrolu.
Sugrađani, ne reagujte na neosnovane glasine,
i ostanite u svojim domovima.
Moramo ostati smireni i verovati vladi,
radi prevazilaženja teškog problema.
Bezbednost vam nije ugrožena.
Analitičar Kim
Mamin telefon ne radi.
Vi napred, brže!
Su-an, sedi ovde. Ne brini, pozvaću je ja.
Džong-gil, dođi sedi. -Ti si starija, ti sedi.
Dobro sam, sedi. -Dušo, hajdemo tamo.
Gospođo, uzmite moje sedište.
Neka. -Ne, molim vas.
Dete. Da li bi htela jednu?
Hvala. -Kakvo sjajno dete.
Obe smo dobile sedišta. -Nastavi dalje.
Ta tašna... Su-an, nije trebalo to da uradiš.
Šta to? -Da budeš dobra.
U ovakvom trenutku, samo gledaj sebe.
Odgovori mi.
Baku su uvek bolela kolena.
Dušo...
Obratite pažnju.
Naš voz završava s vožnjom u stanici Tedžon.
Vojska je tamo razmeštena, i štitiće naš voz,
zato čim stignemo, molim vas izađite iz voza.
Ponavljam, stanica Tedžon je naša poslednja stanica.
U koje gradove se može ući? Josu, Uldžin, Busan. A Tedžon?
Oprostite, moram da uđem. A Tedžon?
Zašto ne?
Dušo, ne pomeraj se.
Mala. -Da?
Koje on? Tvoj tata? -Da.
Pravi tata? -Da. -Želim da znam.
Čime se bavi? -On je menadžer fonda.
Menadžer fonda? -Da. -On je krvopija.
Pije krv ljudima. -Ne govori to pred njegovim detetom.
Nema veze. To svi misle.
Hoćeš malo? To jede Pospanko.
Ovo je Pospanko. Pozdravi je.
Beba ti se zove Pospanko? -Ne, tako se zove fetus.
To je nadimak,
tata joj je previše lenj da smisli ime.
Dodirni joj stomak. -Dodirni ga.
Hajde.
Jesi li osetila to?
Ja sam to napravio.
Idiote... -Ali to je istina, zar ne?
G. Su, nazvali ste u nezgodno vreme. -Samo malo.
Da vas pitam nešto.
Šta? -Ja sam u KTX-u za Tedžon.
KTX? Sad?
Da, skoro sam tamo.
Da li je tačno da je vojska razmeštena u Tedžonu?
Da, tačno je.
Tako dakle? Mora da je bezbedno tamo.
Pa...
Min, bezbedno je, zar ne?
Čim stignete, bićete stavljeni u karantin.
Šta?
S ćerkom sam.
Možete li pomoći meni i mojoj ćerki?
Ali problem je...
Obezbediću vam ekskluzivnu priču, učinite mi uslugu.
Nemojte da idete na glavni trg, dođite na istočni.
Obavestiću svoje ljude.
Dobro. Mnogo hvala.
Svi mrtvi...
Šta se dešava? Tako je mirno.
Je li to Tedžon?
Nikog nema. -Zašto nikog nema ovde?
S puta.
Šta se tamo dešava?
Ovo je taj nasilni incident o kojem sam vam pričao. -Kondukteru!
Vi ste kondukter? -Da. -Koliko ljudi može stati u lokomotivu?
Moramo je otkačiti i otići u Busan. Otkačiti? -Da!
Ne možemo to! -Zašto ne? -Ne možemo to uraditi ovde.
Gde je onda vojska? -Da.
Samo sam primio izveštaj o...
Gde mi je posetnica?
Ja sam glavni operativni direktor "Stalion ekspresa",
svi putevi u Tedžon su odsečeni. Svi naši autobusi su preusmereni.
Ali zbog čega? -Grad je pod karantinom.
Verovatno nas neće pustiti.
Ali Busan je još otvoren, zato hajdemo tamo!
Samo malo, ako je to tačno, moramo povesti ostalo. -Koga?
Proverimo prvo stanicu.
ZABRANJEN ULAZ
Ne obraćaj pažnju na njih.
Hajde, dušo. -Kuda ćemo?
Idemo ovuda. -Samo mi? -Da, hajdemo.
Šta je? -I ja idem ovuda.
Glavni trg je tamo, samo prati ostale. -Idem s vama.
Čuo sam tvoj razgovor na telefonu. O izvlačenju vas dvoje.
Znam da će ostali biti stavljeni u karantin.
To nije tačmo, Su-an. -Idem da kažem ostalima.
Ne moraš. -Naravno da moram!
Pusti ti njih! Prepušteni smo sami sebi.
Samo ti je stalo do sebe.
Zato je mama otišla.
Dušo...
Ovamo! Upomoć!
Dušo, ostani ovde.
Dođavola!
Drži se!
Nazad! Hajde!
G. Min. -G. Su! -Ja sam u Tedžonu.
Je li sve u redu tamo? Ne mogu kontaktirati svoje ljude!
Šta -Halo? -Pomozite mi.
Hajde! Brže!
Požurite! Brzo! -Uzmi ovo!
Brže! Hajde!
Seronjo! Hajde!
Brže!
Zadržite ih!
Ovamo! Brže! -Ovamo! Požurite!
Ovamo!
-Hajde!
Brže! -Zašto ne polazimo? -Ima još ljudi!
Brže! -Dođite ovamo!
Požurite! -Brže! Ovamo!
Bako! -Molim vas ustanite!
Ne, stanite! -Moja sestra!
Ulazite!
I ja! Pustite me!
Molim vas!
Još koliko? Moramo da pođemo? -Ne! Moji prijatelji još nisu došli!
Moraju preživeti oni koji su u vozu! Zar nisam u pravu?
Kondukteru, molim vas, pođite.
Bežimo! Hajde!
Pogledajte, voz! Trčite brže!
Saberi se, idiote!
Pazi!
Kontrolo, 101 nije mogao da stane u Tedžonu zbog epidemije.
Recite u kojoj stanici možemo stati, prijem.
101, zbog nestabilne veze, teško je reći.
Kontrolo, da li 101 može doći u Busan? Prijem.
101, raščistićemo vam put do Busana.
Kontrolni centar se odjavljuje.
Obavestite me kad kontaktirate Busan.
101 se odjavljuje.
Obratite pažnju.
Zbog bezbednosti onih u vozu, nećemo nikud stajati,
i idemo pravo u Busan.
Kondukteru, čujete li me? -Recite.
Da li ste uspeli da kontaktirate Busan?
Ne, veza je nestabilna.
Maksimalnom brzinom, po svaku cenu!
Ili nećemo stići, jasno?
Jong-guk, gde si?
Mislila sam da si mrtav!
Žao mi je!
Niko nije preživeo!
Žao mi je.
Dušo? -Gospodine!
Zašto se ne javljaš? Gde ste? -U toaletu!
Toaletu? U kom vagonu?
Pa, to je... -Vagon 13!
Dolazi ovamo! -Dušo!
Je li to bilo moje dete? Je li dobro? -Toalet u vagonu 13.
Hoćeš li se probiti?
Recimo da se probiješ i spaseš ih,
kako ćeš se vratiti?
Ljudi su se skupili u vagonu 15.
Vagon 9
Dele nas samo 4 vagona.
Ja ću prvi, ti budi u sredini,
a ti na začelju.
Blokiraj one što nas napadaju otpozadi.
Čuo sam da si menadžer fonda.
Onda si stručnjak
za ostavljanje bespomoćnih ljudi za sobom.
Sačekajte da izađemo iz tunel.
Idemo.
Hajde!
Idemo!
Skloni se.
S puta.
Zaustavili su se kad smo ušli u tunel, zar ne?
Verovatno zbog mraka. -I ja to mislim.
Ovde ih još više ima. -Šta ćemo sad?
Ne možemo ih zaobići. Idemo.
Makni mi to s lica.
Kretenu.
Jesi li se lepo osećao kad si video svoje dete kako mi se zahvaljuje?
Jesi li ti zahvalan? -Zašto ti je ton zvona toliko upadljiv?
Šta mu fali?
Kako da ga promenim?
Jesam li smešan? Ti mali pacovu!
Koliko si visok? -181 cm.
10 km daleko, brzina 300 km/h. -Šta?
Dva minuta, sledeći tunel obezbediće nam dva minuta.
Možemo li to uraditi? -Moramo.
Ako propustimo taj, ima još jedan za tri kilometra.
Kladim se da nikad nemaš priliku da se igraš sa svojom ćerkom.
Kad odraste,
razumeće zašto toliko radiš.
Tate budu kritikovane i ne hvale ih,
ali najvažnije je žrtvovanje, zar ne?
Šta znači taj pogled? Jesam li zvučao kul?
Ljudi su spaseni. Stižem tamo sad. -Moj prijatelj dolazi ovamo!
Šta si rekla? -Moj prijatelj iz drugog vagona dolazi.
Ko dolazi? -Moj prijatelj!
Bio je u vagonu 9. i spasao je neke ljude.
Spasao?
Od tamo dovde, probijajući se kroz ona čudovišta?
Bez ikakvih povreda?
Sigurna si da nisu inficirani?
Jesi li sigurna?
Kako to mislite? -Pogledaj ih.
U ovom trenutku,
niko ne zna šta se desilo njihovim porodicama.
Ne znamo ni da li su tvoji prijatelji inficirani!
Ali dozvoliti im da uđu ovde?!
Ne mogu da verujem.
Gospodine,
molim vas recite nešto.
Uskoro će doći ovde.
Gospodine!
Dođi ovamo.
Jedan!
Dva!
Trči!
Džin-hi! Džin-hi!
Brže!
Otvori! Otvori vrata!
Džin-hi! Otvori vrata!
Otvori! Džin-hi!
Otvorite ih smesta! -Neće da se pomere!
Ne mogu da ih otvorim! -Razbij ih!
Nazad!
Brže!
Dođavola...
Glupi idioti!
Hajde!
In-gil!
Jong Guk!
Nazad! -Jong Guk!
Jong Guk!
Ne približavaj se!
Ne prilazi, dušo. Molim te idi!
Druže! Vodi je i idite.
Moraš da ideš!
Rekao sam da ideš, kretenu!
Umaram se, molim te idi.
Pazi na nju. Važi?
Ja ću ih zadržati, samo idi!
Žao mi je...
Moramo da idemo! Hajde!
Jun Su-jun!
Tako će se beba zvati!
Razumeš?
Zašto si to uradio?
Kopile!
Mogli smo da ih spasemo!
Zašto? -Inficiran je!
On je jedan od njih! Ovaj tip je inficiran!
Njegove oči! Pogledajte mu oči! Postaće jedan od njih!
Hoćete li svi da umrete? Moramo ih izbaciti van!
Vi koji samo što ste došli,
ne možete ostati s nama.
Molim vas pređite u vestibil.
Samo idite!
Izlazite!
Odlazite smesta!
Brže! Idite!
Idite! Ostavite nas!
Gubite se!
Odlazite! -Brže!
Biće bezbednije za tebe da ostaneš ovde.
Ne želim da ostanem.
Idem s tobom. -Ali...
Gubite se! -Šta čekate?
Dobro, idemo.
Idite! I vi ostali! -Odlazite!
Gubite se!
Idemo.
Brže to veži! -Još kravata!
Začepite! Radim na tome!
Jun In-gil. Sjajno ime.
Uvek si pomagala drugima umesto sebi.
Šta si to doživela?
Čemu to?
Tako glupa...
Začepi! Ostani u svom sedištu!
Kakvo sranje.
Završite to, i zavežite i s druge strane.
Hvala ti na svemu.
Onu ženu... Zaustavite je!
Kontrolo, ovde 101 koji ide prema Busanu!
Tražim trenutno stanje stvari u Busanu. Prijem.
Kontrolo? Kontrolo?
Rođendan ti je...
Ne brini. Odvešću te kod mame po svaku cenu.
Zar se ne plašiš?
Naravno da se plašim.
I ja se plašim.
Mnogo sam se uplašila.
Mislila sam da te više neću videti.
Vežbala sam onu pesmu za tebe.
Zato nisam mogla da pevam.
Jer te nisam videla.
Hoćeš li ostati sa mnom?
Bivša žena
Osoba koju zovu zovete nije dostupna.
Analitičar Kim
Kim.
Da li ste stigli u Busan? -Još ne. Gde si ti? Je li sve u redu tamo?
Je li to moja krivica?
Nije to tvoja krivica.
Hvala.
Kim...
Pažnja molim.
Zbog blokade pruge,
stali smo u stanicu istočni Degu.
Ili ćemo sačekati spasilački tim,
ili ćemo morati da dođemo do Busana drugim vozom.
Čim završim s ovom objavom,
pronaći ću voz koji je u funkciji i prebaciću ga na krajnji levi kolosek.
Šta se događa? -Ponavljam, krajnji levi kolosek.
Ako ste živi, bezbedno pređite.
S božjom pomoći.
Hoće li nas spasiti?
Čuo sam da je Busan bezbedan.
Moramo da krenemo.
Je li bezbedno?
Da.
Ti idi prvi.
Moramo pronaći put preko.
Šta koji...
Ovamo!
Ne... -Ne.
Šta sad? -Moramo da idemo. Hajde!
Džin-hi, idemo!
Odmakni se!
Džin-hi!
Ne mogu da verujem...
Žao mi je.
Tata! Probudi se!
Tata! Tata!
Šta se dešava?
Hajde! Brže!
Dođavola!
Upomoć!
Dušo, dođi ovamo!
Su-an!
Gospodine!
Dušo! Su-an, dođi ovamo!
Gospodine... -Idite! Požurite! -Hajde! -Brže!
Idemo!
Brže!
Tata!
Gospodine.
Molim vas prebacite me u Busan.
Molim vas pomozite mi.
Majka me čeka.
Molim vas odvedite me kući. Spasite me.
Već si inficiran.
O, ne...
Ne, ne...
Su-an, dođi ovamo. Sedi tu.
Slušaj me. Ovo je gas, kočnica.
Kad treba da stanete,
povuci kočnicu.
Su-an.
Gledaj me, Su-an.
Su-an, slušaj me.
Moraš ostati s njom. U redu?
Busan je i dalje bezbedan, zato... -Nemoj da ideš!
Nemoj da ideš, tata! Pođi s nama. Ne ostavljam me. Ne idi.
Nemoj da ideš.
Pođi s nama. Nemoj da ideš.
Pođi s nama. Ne idi.
Nemoj da ideš!
Tata! Tata! Nemoj da ideš!
Tata! Nemoj da ideš!
Vidim nešto.
Dve osobe se približavaju našem položaju. Čini se da su žena i dete.
Možete li to potvrditi?
Previše je mračno na drugoj strani.
Ne mogu ih jasno videti.
Ne mogu se jasno videti, nemoguće je potvrditi.
Ubijte ih.
Dve preživele se približavaju!