www.titlovi.com
LOŠ DAN U BLACK ROCKU
Zar staje?
Bome izgledaju tmurno i zabrinuto. - Oh, ostat ću samo jedan dan.
U ovakvu mjestu to može značiti cijeli život!
Sretno, g. Macreedy! - Hvala. Mnogo hvala.
Idete u Black Rock? - Tako je. - To je sigurno zabuna.
Ja sam Hastings, radim u pošti. Nitko nije javio da vlak staje.
Nije? - Ne. Kažem da su mi trebali javiti, ali nisu. Zanima me zašto.
Možda nisu smatrali važnim. - Važnim?!
Streamliner je stao ovdje prvi put u četiri godine.
Netko će vas dočekati? Rodbina ili slično? Hoću reći, što tražite tu?
Tražim mjesto po imenu Glinena ravan. Ima li ovdje taksija?
Glinena ravan? - Da. - Nema taksija.
Hotel radi?
Je li hotel otvoren? Hvala.
Pete? Slušaj.
Jedan je čovjek maloprije izašao iz vlaka. Pita za Glinenu ravan.
'Dan.
Trebate pomoć? - Radite u hotelu?
Ne. - Onda ne trebam.
Potraži Smitha.
'Dan. Trebam sobu. - Ja... Puni smo.
A znate li gdje bih mogao...? - Ovo je 45., gospodine. Rat je.
Zapravo, završio je prije nekoliko mjeseci. Zar ne? - Da.
Ali ratne su mjere još na snazi.
Znate? - Ne, recite mi. - Pa, ustanove s manje od 50 soba...
Vlasnici moraju redovito prijavljivati, pa, svoje stanare.
Ili slijede kazne.
Dosta je soba prazno. - Kao što sam rekao...
Sve su pod ključem.
Neke... Nekim se koriste prodavači krme.
I... Stočni nakupci. Druge su...
Zakupili kauboji i radnici s rančeva kada dođu u grad.
Plaćaju mjesečni najam. Ispunjavamo im svaki hir i potrebu.
Shvaćate? - Ne baš. Ali dok ja mozgam o tome,
vi mi pripremite sobu. Ova mi se čini u redu.
I okupao bih se. Gdje to mogu?
Na kraju hodnika gore. - Hvala.
Ne znam zašto vas to sve zanima, ali zovem se Macreedy.
Piše u knjizi gostiju. - Činilo mi se da trebate pomoć.
John J. Macreedy, Los Angeles. - Javljaj mi sve što radi, Pete.
Telefonske pozive, poštu. - U međuvremenu?
Malo ću ga pritisnuti. Vidjeti kakva mu je krvna slika.
Mislim da ste pogriješili sobu.
Misliš? Što još misliš?
Rekao bih ništa.
Da imaš malo mozga u glavi, dečko, poslušao bi Petea.
Rekao je da je ova soba za kauboje. Za svaki naš hir i potrebu.
I baš je ova soba... Vaša? - Kad sam u gradu.
A svaka budala vidi da sad jesam!
Valjda i ti, zar ne, dečko? - Pa valjda. Mogu li, ovaj...
Mogu li spremiti stvari i potražiti drugu sobu? - Oh, naravno.
Ali ako baš hoćeš ovu, možemo stvari riješiti bez puno priče.
Čovjek koji ne brani svoje pravo nije čovjek. Što ti misliš?
Pa, valjda isto. - Valjda isto. Ali ipak ne braniš svoje pravo na sobu?
Pa valjda. - Tebi je sve valjda, dečko? A znaš li išta?
Znam da sam na piku svima otkad sam izašao iz vlaka. Zašto?
E, ja to stvarno ne znam.
Nema dovoljno prtljage da može biti netko važan, zar ne? - Tko to?
Znaš tko!
Što ti kažeš, Doc? - Zašto pitaš mene?
Trgovački putnik sigurno nije. Osim ako ne prodaje dinamit.
Možda je pandur ili nešto. - Možeš zamisliti pandura bez ruke?
Možda je ruka u redu. Možda samo drži nešto skriveno u džepu.
Kao pištolj? Štapić TNT-a da digne u zrak cijeli ovaj šugavi gradić?
Zašto te toliko zanima, Sam?
Tko? Da mene zanima, ja...
Ja bih ga pitao.
Hej, samo malo!
Imate cigarete?
Kako dugo ostajete? - Ovdje? U svojoj sobi? Ostajem...
Mislim u hotelu.
Jedan dan. Zašto? - Samo pitam.
Zašto? Sprema se regionalni sastanak?
Samo sam pitao! - Gdje mogu naći auto? - Nemam pojma.
Dobro, onda ovako. Recimo da imam auto i trebam benzin.
Kamo bih pošao? - Ali nemate auto.
Pitajte u garaži na kraju ulice. - Hvala.
Evo ga opet.
Ovo je sve što sam doznao o njemu, g. Smith.
Sjedni, Coley. - Samo sam... - Sjedni!
Stvarno staložen momak. - Ne da se isprovocirati? - U tome i jest stvar.
Prelako popušta. Možda bismo trebali... - Što ti hoćeš, Doc? - Ništa.
Samo se pitam zašto ste se svi vi tako uskomešali.
Uopće mi nije jasno. - Previše razmišljaš i previše govoriš.
Loša navika, Doc! - Šutnja mi baš ne leži. Ja nemam što skrivati.
Što ti to znači? - Ništa, čovječe! Ali taj vas neznanac može zabrinjavati
samo ako ga gledate s jedne strane. - Kako ti gledaš na njega?
Nevino, kao da se tek izlegao! - Samo se ti šali, Doc! Budi zabavan.
Jednog dana reći ću Coleyu da ti opere usta sapunom.
Nazvao sam Zaokruženo T.
On ovdje nema što tražiti, bar ne koliko oni znaju. Zar ne, g. Smith?
Pošalji brzojav N. Gandiju u Los Angeles.
Neka javi sve o J. J. Macreedyju. - Ovaj, komu? - N. Gandi.
Los Angeles. Reci da odgovor tražim hitno.
Dobro. - U potpisu stavi moje ime. - Ali... Komu ono? - Nick Gandi.
G-A-N-D-I. Hotel Blake. Ostalo si ulovio? - Jesam. - Dobro. Potpiši me.
Tko je Gandi? - Privatni istražitelj. Katkad znam skoknuti u L. A.
Taj Gandi zna iskopati traženo, ha? - Sve što hoćemo.
Za 20 dolara na dan i troškove.
Uzbudio si se previše i prebrzo, Hectore! - Ne sviđa mi se sve to.
Možda je samo u prolazu. - Sumnjam. On znači jedino nevolju!
Hectore, napet si kao zatvoreni konj.
Moramo porazgovarati s njim. - Da? Porazgovarati o čemu?
Pticama, pčelama, usjevima, vremenu? Ti si to već pokušao!
I što si postigao? - Mislio sam... - Mislio si. - Pa? Što ćemo poduzeti?
Što ćeš ti poduzeti? Čekat ćeš. Kao i Pete. Zar ne, Pete?
Kao i svi vi ostali. Dok vi čekate, ja ću porazgovarati s njim.
Tko bi to rekao? G. Macreedy ide prema zatvoru.
Što mislite, o čemu želi razgovarati sa šerifom?
Polako, prijatelju! Polako.
Ne bih baš htio ostati zaključan u vlastitom zatvoru. - Oprostite.
Mislio sam da ste tu gost. - Pa, slučajno sam tu domaćin.
Gutljaj? - Ne, hvala. - Ne zamjeram vam. Odvratno je.
U koga zurite? - Vi mi recite. - Ma nisam ja uvijek takav!
Samo smo sinoć ja i moj stari kompa Doc Velie, pa, malo slavili.
Oh, slavili ste? A što? - Već nešto.
Nešto ste trebali?
Zovem se Macreedy. Došao sam Streamlinerom.
Što ste učinili? - Kažem, došao sam Stream... - Niste odavde.
Krenuli ste u Phoenix? Tuscon? Mesu? Ne prodajete stoku.
Ni sjeme ni kukuruz. Ništa slično? - Ne, ne. Trebam jedan podatak.
Tražim Glinenu ravan.
Nije vam ovo ured za informacije!
Jedno se mora priznati Black Rocku. Svi su jako ljubazni.
Zato se valjda i živi tako lijepo! - Ha! Nitko vas nije zvao. - Kako znate?
Što s tom Glinenom ravni? - Tražim čovjeka po imenu Komoko.
Hej, hej, hej! Zamalo da se nije prolilo! - Da, sudba gora od smrti.
Brzi ste za bog...
Tako krupnog čovjeka.
Što s Komokom?
Ako nemate drugih pitanja...
Macreedy!
Prva ljubazna riječ otkad sam došao ovamo. - Zovem se Smith.
Vlasnik ranča Tri crte.
Ispričao bih vam se zbog ponašanja nekih ljudi u gradu.
Ponašaju se kao da sjede na buretu. - Buretu? Čega? - Ne znam.
Dijamanata? Baruta?
Ma nikako!
Samo, nepovjerljivi smo prema strancima. Ostaci prošlih vremena.
Divlji zapad, znate. - Nije li tradicija Starog zapada gostoljubivost?
Ja to i nastojim biti, g. Macreedy. Ostat ćete dugo? - Možda.
Hoćemo li sutra u lov? Rado ću vas povesti!
Hvala. Ali bojim se da ne mogu.
Zbog ruke? Znam čovjeka kojem je ruku odrezao kombajn.
Ali stalno je išao u lov. Baš je bio pravi momak! On...
Ja, ovaj, oprostite. Mogu li vam pomoći dok ste tu? - Ne, ne.
Ja... Samo tražim... Ma nije važno!
Što tražite, g. Macreedy? - Čovjeka po imenu Komoko.
Njega? Da, sjećam ga se. Japanac, farmer.
Nije imao nikakva izgleda. - Da?
Došao je ovamo '41., baš prije Pearl Harbora.
Tri mjeseca poslije otpremili su ga u centar za preseljenje. Baš peh.
Oh. Sjećate li se možda u koji?
Tko bi to znao!
Zašto mu ne napišete pismo? Mogu vam pomoći.
Ne. Bio bi to uzaludan gubitak vremena. Pisao sam mu,
ali nisu mu prosljeđivali pisma. Vraćali su ih meni. - Ozbiljno?
Mogu li pomoći? - Mogu sama.
Onda vi pomozite meni. Unajmio bih vaš džip. - To je 2 dolara na sat.
Benzin posebno i 10 dolara ako ja vozim. - Prvo ga pitaj kamo ide.
Ide u Glinenu ravan.
Može li se lako naći? - Oko 9-10 km ravno onom cestom. - Odlično.
Onda vas neću trebati. - Mislila sam na pomoć oko upravljanja. - Ne, ne.
Bit ću u redu. Hvala. - Liz, imaš li ti dozvolu za to?
Mogla bi nastradati. - Šerif od mene neće ništa čuti!
Nisi to trebala učiniti. - Bolje da ode i riješi se toga. Što može otkriti?
Znaš da ne bih učinila ništa što bi ti moglo naštetiti, Reno.
Ovo će ti biti deset najgorče zarađenih dolara u životu!
Što je htio? - Pitao je za Komoka.
Mislite da će podignuti buru? - Buru?
Oko čega? - Oh, ne znam. Znam samo da ne želim nove nevolje.
Nikad više! - Nevolje?
Pa znaš li što o Komoku? - Ne znam. O tome se i radi.
Ako nešto ne znaš, ne može ti ni nauditi.
Možda postoji nešto što bih trebao znati.
Što biste mi trebali reći prije nego što se on vrati
i počne mi dahtati za vratom! - Time, ne znaš o čemu govoriš.
Nije se dogodilo ništa što bi te trebalo zabrinuti. - Ipak, brinem se.
Možda nisam ni za što drugo, ali znam kad se trebam brinuti.
Ipak sam ja predstavnik zakona!
Onda radi svoj posao, Time. - Što je moj posao, g. Smith?
Bolje da ga se primim ja nego Macreedy! - Neće se primiti ničega.
A nećeš ni ti, Time.
A ako pokušam? - To bi moglo biti opasno.
Time, velik si kao konj, a pamet ti je zečja. Ne precjenjuj se!
Dobro, g. Smith.
Time. Jesi li za kavu?
Iz L. A.-a? - Da. Od onoga privatnog istražitelja.
Pa što piše? Tko je taj čovo? - Nikad čuo, eto što piše!
Čini se da tip ne postoji. Nije na popisu, nema dosje,
nema podataka. Ništa! - I kako mi sad stojimo? - Reći ću ti.
Meni je dos...
Da, Coley? - Macreedy je nitko i ništa. - Doista?
Zato se ne moramo brinuti. - Ne moramo?
Baš si bistar! - Što može otkriti? Da je Komoko...?
Pa čak i da otkrije, što onda?
Nitko i ništa poput Macreedyja može podići prilično veliku prašinu.
Hoću reći, komu bi nitko i ništa poput njega nedostajao?
Da slučajno nestane. Komu, Coley?
Coley! - A da pričekamo? - Što to? - Možda neće otkriti ništa.
Možda jednostavno ode. - Macreedy neće otići. Znam ja bogalje.
Uvijek malo skrenu. Odjenu košulje od kostrijeti i glume mučenika.
Svi su oni dobrotvori, čudaci i mutikaše! - Pričekajmo.
To bar nije opasno. - Nije opasno?!
Čovjek kao da ima boginje!
Od njegova dolaska grad trese groznica i zaraza se širi.
Hastings se preznojava, bezglavo juri i trabunja gluposti.
Doc je prvi put u četiri godine bio bezobrazan prema meni.
Liz, tvoja sekica, ponaša se kao prava budala. - Još je dijete. - Dijete?
Takva je glupača da mu je iznajmila svoj džip!
A Tim, Tim Čašica, odjedanput želi biti pravi šerif.
To tebi nije opasno?!
Naravno, ako želite riskirati...
Ja ne. - Onda dobro. - Jako ste brzi na okidaču. On nije vaša lovina!
Slušajte malog pjetlića! Ti mizerni, mali žapče! Spašavam tvoju kožu.
Ako neću ja, tko će? - Ja samo... - Tim? Doc?
Tvoja praznoglava sekica? Bar je hrabrija od tebe!
Ti bi samo čekao. - A za to je prekasno.
Mali je s nama i neće pobjeći.
Onda smo se dogovorili.
Neka si Smith nađe novoga posilnog. Meni je ovoga dosta!
Ljudi šerifa moraju poštovati, inače nikakva korist od njega.
Samo mu se smiju. - Ja ti se ne smijem, Time.
Zašto ne? - Daj prestani! - Trebao bi mi se smijati.
Budi muškarac i saberi se. Postat ćeš iskompleksiran ili nešto.
Da sam bar prije 4 god. učinio što sam morao!
Provjerio što se dogodilo. Ali nisam. Smith je to i očekivao.
Što si mogao otkriti? Morao si im vjerovati. - Ti bi povjerovao u to?
Bi li? - Ne znam. Ja živim mirno i povučeno.
Nisam ni pokušao provjeriti stvari.
Kad nosiš ovu značku, onda si zakon.
Kad je nešto sumnjivo, moraš nešto poduzeti.
A ja nisam i to me ždere.
Postoji li kakav recept za to? - Ne znam.
Ja ga nisam našao. Ali imam savjet. Nemoj odustati. - Zašto ne?
Možda taj čovjek, Macreedy, ima recept.
Vidi ti našeg Macreedyja! Svjetski šampion opasnih vozača!
Da, a svijet je sve manji, zar ne? - I prepun neprijatelja.
Zašto si me htio izgurati s ceste? - Žao mi je ako sam vas naljutio.
Gledaj što si učinio mom autu!
Ako ikako mogu nadoknaditi štetu... - Moraš paziti, čovječe!
Ne vozi se samo jednom rukom! - Rado ću platiti popravak.
Možeš nekog ubiti ili osakatiti. - Srećom, nisam.
Mogao si ti stradati njuškajući onuda.
Da, to se moglo dogoditi. - Koliko ćeš se još praviti pametan?
Upravo odustajem.
Još čekate regionalni sastanak? - Što? - Ako čekate još kauboja,
moja je soba slobodna. - Odlazite? - Aha. Prolazi li ovuda noćni vlak?
Ne prije sutra. Streamliner. - To znam.
A kakav teretni? - Sutra. Poslije Streamlinera. - Autobus?
Najbliža je postaja Sand City, 48 km odavde. Ako vam se toliko žuri,
niste ni trebali izaći iz vlaka. - Tu se moram složiti s vama.
Ako tražite ključeve, nisu ondje.
Gdje da ih onda tražim? - Džip se ne iznamljuje.
Iznajmljivao se prije nekoliko sati. - Sve se mijenja.
Bogme da.
Zbog Smitha, zar ne?
Smijem li oprati ruke? - Samo izvolite.
Što nije u redu s vašim gradom, gđice Wirth?
Sve je u redu s njim, g. Macreedy.
Nije vaša briga! - Zašto se onda svi tako brinu zbog mene?
Ja se brinem? - Vi ne, ali... - Što ali? - Vi se brinete premalo.
Tako malo da mi nećete ni iznajmiti džip. - Ja nisam taksi.
I nemam dozvolu. - Šteta što se svi u gradu ne drže zakona
slijepo kao vi!
Ne želim se miješati. - U što? - U ono što namjeravate!
Što god to bilo, ja moram ostati ovdje živjeti. To su mi susjedi.
I prijatelji. - Svi oni?
Ovo je moj grad, g. Macreedy, željela ja to ili ne.
Pa ako vam se ne sviđa, zašto ne odete? - Moj brat, Pete.
Nikada ne bi otišao. - A nije vam palo na um da odete bez njega?
Doimate se odlučnom mladom ženom. Vaš brat je... - Slabić?
Da, znam. Zato ga i ne mogu ostaviti. - Što je učinio?
Što vas briga! Što vas briga za Black Rock! - Uopće nije.
Samo, takvih gradova nema mnogo. A i jedan je previše.
Ovdje se dogodilo nešto loše, gđice Wirth.
Nešto s čim se ne znaju nositi. - Ne znate o čemu govorite.
Pa, ovo znam. Zakon je nestao odavde i zavladale su gorile. - Da.
A vi ste mi upravo pokušali ukrasti ključeve.
Jedini način da ih se dokopam. Jesam li pogriješio, gđice Wirth?
Macreedy, da vas pitam nešto dok ste još tu.
Pa, još sam ovdje.
Čuli ste, ovaj, da gđica Wirth više ne iznajmljuje automobile? - Dobro.
Ne bi mi bilo drago da djevojka upadne u nevolje. - Ozbiljno?
Dozvola, racionalizacija goriva, znate što mislim.
Da, divim se vašem čvrstom osjećaju odgovornosti. - Ja samo...
Radi se o djevojčinoj budućnosti.
Porazgovarajmo o mojoj budućnosti.
Imate vremena? - Čini se da neću nikamo.
Čujem da ste se dobro snašli s džipom.
Da, slažem se s njima. Dobro se poznajemo.
Shvaćam. Bili ste u vojsci.
Gdje ste to zaradili? - Italija.
Gadno. I ja sam se pokušao prijaviti,
dan nakon što je gamad napala Pearl Harbor. - Što je bilo?
Liječnički. Odbili su me. Ali jutro nakon Pearla bio sam prvi u redu
u regrutnome centru za marince. Nisu me htjeli. - Gadno.
Što radite u Los Angelesu, g. Macreedy? - Mirovina.
Pa, moglo bi se reći prisilna.
Što ste tražili u Glinenoj ravni?
Hm, kao što sam rekao, momka imenom Komoko.
Ali, kao što ste vi rekli, nema ga.
Što je tu smiješno? - Oh, ništa.
Samo, ne vjerujem vam.
Čovjek je velik koliko je veliko ono što traži.
A vi ste velik čovjek, g. Macreedy. - Laskanje kod mene ne pali.
Zašto bi jedan takav čovjek tražio ušljivoga japanskog farmera?
Možda ipak nisam velik. - O, jeste! Čovjek je velik kao ono
što može izdržati prije nego pukne. Vas nitko nije uspio razbjesniti.
Što vas može razbjesniti, g. Smith? - Mene?
Ništa. Ništa. - Onda ste i vi prilično velik čovjek, g. Smith.
Japanci vas mogu razbjesniti, zar ne? - To je drugo.
Nakon Pearl Harbora i Bataana...
Komoko vas je razbjesnio. - Svi su isti! Odani Japanoamerikanci?
Kakva glupost! Čuli ste o maršu smrti u Corregidoru?
Kakve veze ima Komoko s time? - Japanac je, zar ne?
Čujte, g. Macreedy, zakon ovdje zabranjuje ubijanje pasa.
Ali kad vidim bijesnoga psa, ne čekam da me ugrize!
Časna riječ, počinjete me ljutiti. - Kao i svi stranci. - Ne, nije točno.
Ne svi. Neki. Oni koji se počnu razbacivati. - Kako? - Ne znam.
Dođu ovamo u potrazi za nečim. - Čim to? - Ne znam!
Netko uvijek nešto traži u ovome dijelu Zapada!
To je Stari zapad povjesničaru. Divlji zapad piscu.
Nerazvijeni zapad poslovnomu čovjeku.
Kažu da smo zaostala sirotinja. Nemamo čak ni dovoljno vode.
Ali nama je ovo naš Zapad.
Volio bih da nas puste na miru. - Što biste radili na miru?
Ne znam na što mislite.
Što se dogodilo Komoku?
Rekao sam vam. Otišao je.
Zatim su se klinci počeli motati onuda. Kuća se zapalila.
Znate kakva su djeca.
Što je smiješno? - Ništa. Samo, ne vjerujem vam.
Ništa više nego što sam vam povjerovao o pismima.
Ne vjerujete ničemu što sam rekao.
Vjerujem da poslovne ljude zanima Glinena ravan.
Zašto?
Pa, možda ih zanima sva ta neiskorištena zemlja.
A mogla bi se iskoristiti. Možda za groblje.
Nešto je ondje već zakopano.
Vidio sam divlje cvijeće.
To znači grob. Mislim da znate o čemu govorim.
Nagledao sam se toga preko mora.
Ali grob nije ljudski. Nema natpisa. Neobično, zar ne?
Pomalo.
Možda ćete otkriti. - Možda. - Hoćemo li okrenuti jednu?
Brže će vam proći vrijeme.
Pa, imam još posla. Ne zanima me.
Hej. - 'Dan. - Sjednite. - Smijem li telefonirati od vas? - Samo izvolite.
Jedan ste od nekoliko ljudi koji zalaze ovamo i kojima to mogu reći.
Broj je 424.
Čiji? - Pa, ako sam vas dobro pročitao, zovete državnu policiju.
Ali na vašemu mjestu, ja bih sam provjerio broj.
Ne bih vjerovao nikomu. Ni samomu sebi.
Molim 424.
424? Sve su linije zauzete.
O, nije valjda! Sve su linije zauzete. I ostat će cijeli dan.
Možete li me prestati tako gledati? - Kako?
Kao moguću mušteriju. - To su mi svi! Dolaze i odlaze.
Prvo im prodam nešto zemlje.
Mislite da je obrađuju? Ne! Traže zlato.
Unište gornji sloj i nagrnu ovamo ludi od uzbuđenja,
natovareni grumenjem. Krupnim, blistavim i sjajnim.
Zlato? Nije!
Ali odustaju li? Ne. Okušat će se u poljoprivredi.
Na zemlji koja je tako suha
da se morate dobro napeti da uopće i pljunete!
I začas su izmoždeni, nasukani i izgladnjeli.
Pomuti im se u glavi.
Onda ih pokapam.
Ali zašto vas gnjavim svojim uspjesima? - Imam ja i svojih briga.
Bogme imate. Ubit će vas i ne trepnuvši.
A vi ćete tu sjediti i to im dopustiti.
Ne budite drski! - Oh, oprostite. Ja...
Suosjećam s vama, ali nemam volje.
Zašto bi se miješao? - Ne znam.
Da mi možda spasite život? - Jedva spašavam svoj.
Čujte, pokušavam živjeti ispravno.
Živim uredno i ne petljam se u tuđe poslove.
Što preporučujem i vama. - Malo je prekasno za to.
Još možete otići iz grada. Tiho.
Kako?
Mogu vam ponuditi limuzinu.
Gdje je?
Nešto nije u redu.
Možda žice?
Da, mora biti to! Vidite kako sam pogodio.
Možda se može popraviti? - Lako.
Ako nisu pregorjele.
Daj budi dobar. Naprimjer, ne guraj mi nosinu u poslove!
Da, bile su žice.
Žao mi je. Ali bar sam pokušao. - Hvala vam na tome.
Što mislite, koliko još imam vremena? - Pa, bar do mraka.
Neće htjeti gledati u lice jedni drugima.
Hvala, Doc. Ne mogu reći da mi je bilo drago. - Kamo idete?
Ne znam, ali idem pješice. - Ne valja.
Maknite se s glavne ulice i gotovi ste.
Kratko rečeno.
Možda...
Što možda?
Vidimo se, Doc.
Limunadu?
Ne, hvala. - Vruće je kao u paklu.
Sand City. Molim brzojaviti ili nazvati odmah.
Hitna i opasna situacija. John J. M.
Ne volite limunadu? - Nisam razmišljao o tome.
Pišete državnoj policiji? - Tako piše.
Sigurno nećete limunadu? Ne udara kao druga pića, ali liječi sve boljke.
Koja je vaša boljka, g. Hastingse? - Moja?
Zašto vas je brzojav tako uznemirio? - Mene?
Bojite se, g. Hastingse?
Ne, g. Macreedy. Samo sam dobar susjed.
Smithu jeste. A Komoku? - Nikad ga nisam ni vidio. Časna riječ!
U redu.
Onda ćete poslati poruku i dati mi odgovor, zar ne? - Da, gospodine.
Što ćete? - Što imate? - Čili s grahom.
Nešto drugo? - Čili bez graha.
Ako vam se okus ne sviđa, dodajte kečap. - U redu, može. I šalicu kave.
Još si tu? Mislio sam da ti se ne sviđa.
Dolazak ili odlazak? - Biti tu.
Bez komentara. - Bez komentara, kaže.
Bez komentara, a cijelo vrijeme sjedi na mojoj stolici.
Ova mi nije udobna. - Toga sam se i bojao.
Želim ovu na kojoj sjediš.
Mijenja mišljenje brzinom prerijske vatre.
Pokaži mi onda kamo da sjednem.
Nadam se da nije previše.
Prijatelj vam se voli svađati. - A i nepredvidiv je.
Nagao kao čegrtuša. - Takav sam!
Pola konj, pola aligator. Naljuti me i izbit ću ti pluća.
Što kažeš na to?
Bez komentara. - Dosadan si kao zubobolja! Umoran sam od tebe.
Ti kukavički japanoljupče! Imam li pravo?!
Nemaš, koliko god se derao! - Ne sviđa ti se moj glas?
Mislim da se vaš prijatelj hoće tući. - Zašto bi to htio?
Ne znam. Možda misli da će me isprovocirati. Da ću mu uzvratiti.
I onda me vi ili onaj vaš drugi gorila možete zatući
i pozvati se na samoobranu. - Neće biti potrebno.
Kako se prestrašio, utopit će se u vlastitom znoju. - Ali prije toga...
Možemo li se potući ako si jednu ruku svežem na leđa?
Ili obje?
Bilo bi lakše da ste me napali sleđa. Ili ima previše svjedoka?
Još nije gotovo. - Još nije gotovo za tebe. Bilo kako bilo, gotov si.
Malo si pobrkao stvari. - Ubio si Komoka, Smith!
Prije ili poslije to će te dostići. Ne ubojstvo.
U ovome gradu to može proći. Ali bojao si se to učiniti sam.
Pouzdao si se u tipove poput ovog Hectora.
Nisu baš najpouzdanija stvorenja.
Jednom će shvatiti da ih kaniš preveslati. Što ćeš tada?
Smaknuti jednog za drugim? Jedan će puknuti, a onda padaš.
Jako. Imat će te čime pritisnuti kad zagusti.
A svakom novom minutom postaje sve gušće!
Vidi ti to!
Ima li odgovora? - Nema. - Brzojava? Ičega? - Ničega.
Ako vas zanima, Coley će preživjeti. Nažalost.
Prijatelj ti je prilično čvrst. - Da. I zločest. Brani se od napada.
Samo ćete sjediti i čekati da prođe vrijeme?
Čekam odgovor od državne policije. - Preko Hastingsa?
Prestanite čekati odgovor ako je on slao. - Ah!
Rekao bih da je to za mene.
Gdje mi je odgovor? - Na brzojav koji nije ni poslan?
Što je smiješno? - Upravo mi je sinulo. Kristalno jasno!
Gadno si se uvalio. Moju si poruku dao Smithu, zar ne?
Ti mali gnoju! To je savezni prekršaj! - I ti si se umiješao.
Kao što rekoh, postaje sve gušće i gušće! Poduzmite nešto, šerife.
Mislim da ima pravo, g. Smith. Ne smiju se... - Ne budi glup, Time.
Odavati informacije. Zakon je... - Time!
Kako si jadan.
Pa, možda, ali još sam šerif.
Više nisi. Toliko si jadan da si ostao bez posla.
Ti preuzimaš. - Ne možete tako. - Ne?
Ja sam ga postavio, ja ga i skidam.
Možda si htio uložiti žalbu, dečko? Za to trebaš imati dokaze.
Imaš li ih? Dugačak jezik imaš, za olajavanje i uznemirivanje.
Zakon ovdje štiti nevine ljude od jezičine poput tvoje.
Ne bih volio... - Hectore!
Nema veze, Time, nismo još potučeni.
Nismo? Ja jesam.
Dođe vrijeme kad čovjek jednostavno mora nešto poduzeti.
Ja ne. Ja znam da sam beskoristan.
Nitko nije beskoristan ako ima prijatelja.
Ja sam ti prijatelj, Time.
Zašto me onda ne pustiš na miru?
Trebat će te još prije svitanja.
A svi su drugi na pogrešnoj strani.
Pusti me na miru! - Ne mogu!
Ni tebe ni sebe! Ne shvaćaš to?
Nešto se strašno dogodilo ovdje prije četiri godine.
Nismo poduzeli ništa. Ništa!
Cijeli je grad zažmirio i zavezao jezike.
Pali smo na ispitu kao cmizdravci. Opet će se dogoditi nešto strašno.
Ali imamo sreću. Dobili smo još jednu priliku.
Glava me boli da ću poludjeti. Sve me boli.
Da, bol izluđuje. Bio sam takav kad sam došao ovamo.
Pun samosažaljenja. Ali onda me je Smith pokušao ubiti.
Čudno je to kako se čovjek primi zemlje
kad pomisli da je više neće nikada vidjeti! - Primiti se i puzati nije isto.
Još ćeš stajati i samo gledati?
Neću gledati.
I neću se miješati.
Odlazim.
Žao mi je, g. Macreedy.
Budi i ti pametan, Doc. Idi.
Previše je tu pametnjakovića.
Dobro da sam budala. - I mutikaša. Završit ćeš na vlastitom odru.
Zakuhat ću ja svašta prije smrti. - Idi kući, Doc. Sav je smušen. - Mislite?
To sam bio kad sam izašao iz vlaka. - Niste trebali. - Morao sam.
Morao sam ispuniti još jednu dužnost.
Prije nego što se udaljim od ljudskog roda.
Mislio sam da idete u Los Angeles, leglo razvrata i oholosti.
Dobra odskočna daska za Južnu Ameriku. Za otoke. - Zašto?
Ne znam. Ondje se mogu izgubiti. - Zašto se želite izgubiti?
Bojao sam se da više ne mogu dalje.
Srećom, vaš prijatelj Smith to je promijenio.
Da, pravi ste čovjek od akcije. - Znam što tebe muči, sinko.
Želiš da umrem brzo, da ti ne oduzmem previše vremena.
Ili tiho, da ti ne bude previše neugodno.
Ili čak sa zahvalnošću tako da ti sjećanje ne bude preteško.
Ne brinite se vi za moja sjećanja!
Trebat će ti puno viskija da to ispere.
Hajde, ispij!
Što ti preostaje? I ne znaš da si mrtav, baš kao Komoko!
Polako, Macreedy. Sjednite. - Zašto ne bih kleknuo i molio za oprost?
Spomenuo sam nezgodnu temu! - Ne morate me podsjećati!
Nisam zaboravio. - Kako plemenito! Nisi zaboravio i sramiš se.
Za četiri godine sjedit ćeš tu
i govoriti ljudima da nisi zaboravio ni mene. A ja ću biti mrtav kao i...
Ispričaj mi što se dogodilo!
Stvarno, što je bilo?
Zašto ste došli ovamo, g. Macreedy?
Je li Komoko imao još koga osim sina Joea? - Sina?
Nitko ovdje nije znao da ima sina. - Imao je sina.
Sad je i on mrtav, pokopan u Italiji. - Pitao sam vas. Zašto ste došli?
Mali Komoko je poginuo spašavajući mi život.
Dodijelili su mu odličje. Donio sam ga njegovu ocu.
Mislio sam da mogu za njega odvojiti jedan dan života.
Pa, ti ćeš mu ispričati ili moram ja?
Ja ću! Smith je bio vlasnik Glinene ravni. Dao ju je Komoku u zakup.
Mislio je da će ga prijeći jer ondje nema vode.
Komoko je iskopao bunar. Najmanje 20 m dubok.
Naišao je na mnogo vode. Smithu se prilično smrknulo.
A ionako ne voli Japance!
Dan poslije Pearl Harbora otišao je u Sand City.
Na regrutnoj su ga odbili.
Kad se vratio, bio je prilično smrknut.
Oko deset počeli smo piti. - Deset prije podne? - Da.
Smith, Coley, Sam, Hector i ja.
Napili smo se.
Za domovinu! Htjeli smo izravnati račune s Japancima.
Malo se zabaviti. Ali čuo nas je i zatvorio se u kuću.
Smith ju je zapalio i Japanac je izletio iz nje. Odjeća mu je gorjela.
Onda ga je Smith ubio.
Nisam ni znao da ima revolver.
Prestrašili ste se, zakopali ga i zavezali labrnje, ha?
Da.
Hajde, popij. Trebat će ti.
Halo, Liz? Pete je. Slušaj, vodim Macreedyja iz grada.
Nazvao bih policiju, ali sve su vanjske linije blokirane.
Pa, neka pokuša. Ionako sam već mrtav.
Sve sam mu rekao. Pusti sad to! Trebam tvoju pomoć.
Spasit ćeš nam život, obojici!
U redu. Evo što trebaš učiniti. Pričekaj dok se ne smrači...
Hectore! - Ha? - Trebam te malo. Dođi ovamo.
Što hoćeš?
Macreedy. Otišao je u krevet. - Pa što? Da ga pokrijem?
Ne, ali mogao bi prenijeti Smithu.
Ne želi da mu itko smeta. Rekao je da će doći u ponoć.
Zašto si tako napet? - Kako to misliš? Nisam napet.
Imaš li šibicu? - Ne kod sebe. Ali imam u predvorju.
Kako ste naveli Petea da se predomisli? Premlatili ste i njega?
Ne, ništa silom. - Ali sigurno ni milom. Pravi je slabić.
Je li to obiteljska crta?
Voljela bih vidjeti kako se obračunavate s Renom Smithom.
Nije bio ondje kad sam otišao. Možda se ipak i obračunamo.
Što je? - Treba vode.
Smitty? Smitty! - Liz, ludo jedna!
Ako ubije mene, morat će i tebe!
Smitty! - Tu sam, dušo.
Kod auta. - Vidimo se, Macreedy.
Još nekoliko koraka, dušo. - Pucaj! Sad! - Samo po redu, dušo.
Pomozi mi, Smitty. - Trebala si ti pomoći meni, Liz.
I još mi trebaš. - Učinila sam sve što si rekao.
Vas dvoje počeli ste s autom. Tako ćete i završiti.
Gurnuti sa stijene, u plamenu. Okrivi Macreedyja za ovo.
Rekao je da imam previše svjedoka. - Zašto ja? Zašto počinješ od mene?
Od nekoga moram.
Upomoć!
Upomoć! Pomozite mi!
Svi ćete navaliti na mene?
Ne, ali mislio sam da će stvari biti obrnute.
Mislio sam da ću nega morati srediti.
Preuzet ću ga.
Pa, banda se lijepo skupila.
Mislim da ću još malo ostati na poslu.
Sestra ti je u autu, Pete. Mrtva.
Da ti kažem tko ju je ubio?
Znam to.
Ono odličje... Možemo ga mi uzeti?
Mi? Tko je to mi? - Mi. Svi.
Zašto?
Oh, možda nam treba.
Možda je to ono na čemu možemo graditi. Grad je propao.
Možda ga oživimo.
Neki gradovi uspiju, neki ne. Ovisi o ljudima.
Odličje bi pomoglo.
Hvala, g. Macreedy. Na svemu.
Otkud ta strka? - Obračun. - To sam i mislio.
Prvi put stajemo ovdje u četiri godine. - Drugi.
HRTRip i prilagodba - Bleki25 18.01.2017.