Iartă-ne!
O, Tagaloa!
Priveşte-n jos!
La lumea noastră!
Priveşte-n jos!
La lumea noastră.
Priveşte la lumina noastră.
Noi stăm dinaintea ta.
Priveşte-n jos, călătoria a-nceput!
Cât de frumoase sunt vieţile noastre.
La început a fost doar Oceanul,
până când mama Insulă a apărut.
Te Fiti.
Inima ei era cea mai puternică din lume.
Putea crea însăşi viaţa,
iar Te Fiti a împărţit-o cu lumea.
Dar, cu timpul, unii au început să-i caute inima
crezând că, dacă o vor avea, marea putere a Creaţiei va fi a lor.
Şi-ntr-o zi,
cel mai îndrăzneţ dintre ei a străbătut imensul ocean ca să i-o ia.
Era un semi-zeu al vânturilor şi-al mărilor.
Era un războinic.
Un înşelător!
Un cameleon ce-şi schimba forma cu puterea cârligului său magic de undiţă.
Şi numele său era Maui!
Dar fără inima ei, Te Fiti a-nceput să se destrame
dând naştere unui teribil întuneric.
Maui a-ncercat să scape,
dar un altul ce-i voia Inima i-a apărut în cale.
Te Ka, un demon de pământ şi foc.
Maui a fost doborât în cer şi nici c-a mai fost văzut.
Cârligul magic şi inima lui Te Fiti s-au pierdut în mare.
unde chiar şi acum, după o mie de ani,
Te Ka şi demonii din adâncuri încă mai caută inima.
Se ascund în întunericul ce se tot răspândeşte
alungându-ne peştii, secătuind de viaţă insulă după insulă
până când vom fi devoraţi de fioroasele fălci ale nemiloasei morţi!
Dar Inima va fi găsită de cineva ce va trece de recif,
îl va găsi pe Maui, îl va duce peste ocean
ş-i va reda inima lui Te Fiti şi ne va salva pe toţi.
- Mulţumesc, mamă, ajunge. - Tati!
Nimeni nu trece de recif. Aici suntem în siguranţă.
Ne există întunericul, nici monştrii.
A, nu există monştri! Nu e nimic dincolo de recif.
Doar furtuni şi valuri.
Cât veţi sta pe insula noastră sigură, nu veţi păţi nimic.
Legendele sunt adevărate. Cineva trebuie să se ducă.
Motunui e un paradis. Cine ar vrea să plece de aici?
Traducerea şi adaptarea după sonor: dani67
Moana!
Aici erai, Moana! M-ai speriat.
- Vreau înapoi! - Ştiu, dar acolo nu e voie.
E periculos.
Moana, hai să ne întoarcem în sat.
Tu eşti următorul Mare Şef al poporului nostru.
Şi vei face lucruri minunate, frumuseţea mea.
O, da, dar mai întâi să-nveţi unde trebuie să fii.
Moana!
Hai, faceţi loc!
Moana, acum e timpul să ştii
că sătucul Motunui e tot ce ai nevoie.
Dansatorii se pregătesc pentru dansurile străvechi.
De ce-am schimba de totul ne e îndeajuns?
O tradiţie i-o misiune
Moana, multe-s de făcut.
Pe Taro să nu păşeşti e toată grija ta.
Cu toţi-mpărţim ce-avem.
Glumim împletindu-ne coşurile.
Pescarii revin de pe mare.
Vreau s-o văd.
Nu te duce!
Moana, stai pe picioare.
Ai noştri un şef vor. Tu eşti!
Va veni o zi
când în jurul tău vei privi.
Şi vei vedea oriunde fericirea.
La nuca de cocos să vă uitaţi,
Şi la copaci.
Din cocos iei ce vrei. Asta-i tot ce ne trebuie.
Un coş frumos putem scoate.
Apoi laptele să i-l bem.>
Din frunze focul ni-l facem.
Cocoşul cu el îl gătim.
La nuca de cocos să vă uitaţi,
La trunchiuri şi frunze,
Insula ne dă ce-avem nevoie.
Şi nimeni nu pleacă.
Aşa-i, noi rămânem.
În siguranţă suntem şi bine asiguraţi.
Şi când în viitor vom privi, iată-te.
Şi vei fi bine!
Dar ai să-nţelegi
Că fericirea ai găsit-o unde eşti.
Ador să dansez cu apa, cu valul sau c-un vârtej.
Iar apa ştrengăriţă-i, te ia val vârtej!
Satul zice că-s nebună, că prea departe-am pleca.
Dar de ştii tu ce vrei, atunci ai ajuns.
Doar eşti fata lui tata, încăpăţânată şi mândră.
Ascultă-l ce-ţi zice, dar aminteşte-ţi de vocea din tine.
Tată!
Doar mă uitam la bărci, nu voiam să mă urc în ele.
Vino să-ţi arăt ceva important.
Am vrut să te aduc aici de cum ai deschis ochii.
E un loc sacru, Locul Căpeteniilor.
Va veni o vreme când vei sta pe locul ăsta
şi vei pune o piatră pe muntele acesta.
La fel ca mine, ca tatăl meu şi ca tatăl lui,
la fel ca toate celelalte căpetenii care au fost.
Şi-n ziua-n care îţi vei pune piatra
vei ridica şi mai sus insula.
Eşti viitorul poporului nostru, Moana.
iar ei nu sunt acolo, ci chiar aici.
E timpul să fii ceea ce au nevoie să fii.
Noi facem singuri plasele!
.
Insula ne dă tot ce vrem.
Şi nu vom pleca!
Aici voi sta!
Îi am pe toţi lângă mine, iar când mă gândesc la viitor.
Şi iată-ne!
Am să-i conduc!
Poporul meu mă va ghida! Unde suntem!
Viitorul împreună-l construim. Unde suntem!
Orice drum la fericire duce. Unde suntem!
La fiecare furtună, curge prin acoperiş oricâte frunze-aş pune.
L-am reparat! Şi nu e de la frunze.
Vântul a mişcat bârnele.
E gustos purcelu'.
Adică... n-am vrut să...
mă strigă, aşa că... Pa!
- Te descurci minunat! - Mai are?
Încă puţin.
Sunt curios cu cocoşul ce mănâncă pietre.
Se pare că-i lipseşte minimul de inteligenţă
pe care orice cocoş ar trebui să-l aibă.
Am putea cumva să-l gătim?
Uneori, calităţile noastre sunt dincolo de aparenţe.
În anumite situaţii.
Dar sunt sigură că HeiHei are şi el calităţi.
Asta e recolta.
Dimineaţă desfăceam nucile de cocos şi...
Păi, ar trebui să tăiem copacii bolnavi
ca să plantăm un nou crâng acolo!
Mulţumesc, Moana.
Se descurcă minunat.
Asta ţi se potriveşte.
Şefule!
Trebuie să vezi ceva.
Capcanele din laguna de est prind din ce în ce mai puţini peşti.
Atunci, schimbăm locul de pescuit.
Am făcut-o, dar nu sunt peşti.
Păi, pescuim mai departe de insulă.
- Am încercat. - Acolo unde bate vântul?
Şi-n partea ferită de vânt, în apele mici, pe canal.
Am încercat în toată laguna.
Peştii au dispărut.
- Aţi încercat şi cu altfel de momeală. - Nu cred că-i de la momeală.
- Nu mai sunt peşti? - Se pare că nu.
- Voi vorbi cu Consiliul. - Şi dacă pescuim dincolo de recif?
Nimeni nu trece de recif.
Ştiu, dar dacă nu mai sunt peşti în lagună...
- Moana! - Iar dincolo e un întreg ocean!
- Există o regulă! - Una veche de când existau peşti.
- Una ce ne-a ţinut în siguranţă! - Dar tată...
Îţi pui oamenii în pericol doar ca să te ieşi tu la apă?
Şi eu care credeam că ne-am înţeles.
Nimeni nu trece de recif!
Vezi, ce credeai că obţii, dacă vorbeşti cu tata?
Aşa cum ai vorbit.
N-am zis să trecem de recif c-aş vreau eu la ocean.
Dar asta-ţi doreşti.
- E aspru cu tine pentru că... - Nu mă-nţelege.
Pentru că şi el a fost ca tine.
A fost atras de ocean, acolo lângă coastă.
A luat o canoe, Moana.
A trecut de recif şi-a dat peste un ocean nemilos.
Valurile erau cât munţii.
Prietenul lui l-a implorat să-l ia cu el.
Tatăl tău nu l-a putut salva.
Speră să te salveze pe tine.
Uneori, ce ne-am dorit să fim şi ce ne-am dorit să făptuim
nu ne e menit să fie.
Suntem bine, Pua. Pot face asta.
Dincolo de recif sunt mai mulţi peşti.
Mult mai mulţi dincolo de recif.
Chiar nu-i rău.
Pua!
Orice s-ar întâmpla, dă vina pe porc.
Bunico!
- Ai să-i spui tatei? - Sunt mama lui.
Nu trebuie să-i dau raportul.
Avea dreptate despre mersul pe ocean.
E timpul să-mi pun piatra pe vârful muntelui.
Cum vrei.
Du-te şi pune-ţi piatra.
- De ce nu încerci să mă opreşti? - Păi, asta ziceai că vrei să faci.
Chiar vreau.
Când voi muri,
mă voi întoarce precum unul dintre de ei.
- Sau mi-am ales greşit tatuajul. - De ce te porţi ciudat?
Sunt nebuna satului. Cu asta mă ocup.
Dacă vrei să-mi spui ceva, fă-o direct.
Vrei să-mi spui ceva?
Vrei s-auzi ceva?
Ai auzit toate poveştile noastre, mai puţin una.
Ce e cu locul ăsta?
Chiar crezi că strămoşii noştri au stat în zona recifului?
Ce-i acolo?
Răspunsul la întrebarea pe care o tot pui.
Cine eşti menită să fii?
Intră acolo, bate toba şi află.
Să bat toba.
Călători spre-a zeilor chemare suntem,
Din măreţul ocean ne tragem.
Înfruntările anevoioase ne plac.
Pregătiţi să fiţi!
Pământ la orizont!
O pasăre-n zbor într-acolo să ne poarte.
Un ţinut frumos, exact ce căutam
Ce casă ni-l vom face.
Vântul şi cerul noi scrutăm când Soarele e sus pe boltă.
În lung străbatem marea cu briza ei în pânze
Iar noaptea stele botezăm pentru că ne ştim locul.
Pentru că ştim cine suntem!
La drum noi am pornit.
De alte insule s-aflăm pe unde apa despicăm.
Mereu în gând cu insula ce ne e casă
Iar de ne cheamă dorul de casă,
calea o ştim.
Exploratori noi suntem atenţi la orice semn.
Poveştile strămoşilor le istorisim într-un şirag făr' de sfârşit.
Acest ţinut minunat e locul ce-l tot căutam.
Iar calea o cunoaştem.
Am fost navigatori...
- De ce ne-am oprit? - Maui.
Când a furat de la Mama-Insulă, a venit Întunericul.
Te Ka s-a trezit. Monştrii pândeau, iar bărcile nu se mai întorceau.
Ca să apere poporul, şefii din vechime au interzis călătoriile.
Iar acum, am uitat cine suntem.
Iar întunericul a continuat să se extindă
alungându-ne peştii, secătuind viaţa, insulă după insulă.
Insula noastră?
Dar, într-o bună zi, cineva va merge dincolo de recif.
Îl va găsi pe Maui şi-l va duce peste marele Ocean
ca să-i redea inima lui Te Fiti.
Am fost acolo în ziua aia. Pe tine te-a ales Oceanul.
Credeam c-a fost un vis.
Nu!
Strămoşii noştri credeau că Maui stă acolo, la capătul cârligului.
Urmează-l, şi-l vei găsi.
De ce tocmai pe mine să m-aleagă?
Habar n-am să trec de recif.
Dar ştiu cine poate!
- Culturile se înnegresc. - Şi cu peştii?
- Se-ntâmplă peste tot pe insulă. - Vă rog, linişte!
- Vom găsi o cale... - Putem opri întunericul.
Să salvăm insula.
E o groapă cu bărci! Canoe uriaşe!
Le putem lua, îl găsim pe Maui şi-l facem să aducă Inima înapoi.
Am fost navigatori! Putem iar călători.
Mi-ai spus că trebuie să ne-ajutăm poporul.
Aşa putem!
Tată! Ce vrei să faci?
Trebuia să ard bărcile alea cu mult timp în urmă.
Nu! Trebuie să-l găsim pe Maui! Trebuie să punem Inima la loc!
Nu există Inimă! E doar o piatră!
Nu!
Şefule, mama ta!
Mamă.
- Ce se poate face? - Nu ştiu. Trebuie să fie ceva.
Du-te...
Bunico.
- Du-te. - Nu acum, nu pot.
Trebuie. Oceanul te-a ales.
- Mergi după cârlig... - Bunico.
Şi, când îl găseşti pe Maui, să-l iei de urechi şi să-i zici:
eu sunt Moana din Motunui.
Te vei urca pe barca mea,
vei naviga peste Ocean
şi-i vei reda Inima lui Te Fiti.
Dar nu te pot lăsa!
Nu există loc unde să mergi şi eu să nu fiu cu tine.
Du-te!
Marea mea cu un cer se unea, ea mă chema!
Dar nu ştiam,
ce auzeam!
De momentul când nu ştiam ce-am fost eu am trecut.
În drumul meu, în ţelul meu.
Orice cale-aleg, pe-orice drum pornesc
Numai eu aleg. Nu mă pot întoarce.
Unde merg singură, unde tânjesc să fiu.
O lumină din mare ieşea şi mă chema!
Şi da, ştiu,
Că pot pleca!
E o lună pe cer şi vântul din spate
Curând voi şti cât de departe voi pleca.
Eu sunt Moana din Motunui.
Te vei urca în barcă,
vom naviga peste Ocean
şi-i vei reda Inima lui Te Fiti!
Eu sunt Moana...
din Motu...
... nui.
HeiHei!
E-n regulă. Eşti bine, vezi?
Asta e. Apa e drăguţă.
Oceanul mi-e prieten.
HeiHei!
Aici să stai!
Bine, următoarea oprire?
Maui!
Eu sunt Moana din Motunui.
Te vei urca în barcă,
vom naviga peste Ocean
şi-i vei reda inima lui Te Fiti.
Eu sunt Moana din Motunui.
Te urci în barca mea.
O, nu!
Nu, nu...
Oceanule, m-ajuţi un pic?
Nu, nu...
Ajută-mă! Te rog!
Ce?
Am zis să m-ajuţi şi tu mi-ai distrus barca?
Să facă peştii pe tine treaba mică!
Maui?
Maui!
Maui, semizeul vântului şi-al mării,
eu sunt Moana din Motunui.
Te vei urca în barca mea.
Nu!
Te vei urca în barca mea!
Da!
Eu sunt Moana din Motunui
şi te vei urca în...
Barcă! O barcă!
Am primit de la zei o barcă!
Maui? Cameleonul?
Semizeul vântului şi al mării?
- Eu sunt Moana din... - Eroul bărbaţilor.
Cum?
De fapt, Maui, semizeul vântului şi al mării,
eroul bărbaţilor.
Te-am întrerupt. Ia-o de la capăt. Eroul bărbaţilor.
- Eu sunt... - Scuze, şi al femeilor.
Bărbaţi şi femei.
Nu te gândi la prostii.
Maui este eroul tuturor.
- Te descurci minunat. - Cum? Nu! Am venit...
A, sigur. Cum să nu!
Maui are mereu timp pentru fani.
Când foloseşti o pasăre ca să scrii,
se cheamă ciripeală.
Da, ştiu.
N-ai în fiecare zi şansa să-ţi întâlneşti eroul.
Tu nu eşti eroul meu
şi n-am venit să-mi semnezi vâsla.
Am venit pentru c-ai furat inima lui Te Fiti.
Te vei urca în barca mea, vom naviga peste ocean
şi-o vei da înapoi.
A sunat ca şi când nu mă placi,
ceea ce e imposibil.
Eu sunt blocat aici de o mie de ani încercând să vă dau în dar inima.
S-aveţi voi puterea, să creaţi voi viaţa.
Iar ceea ce cred că voiai să spui e: mulţumesc.
- Mulţumesc? - - Cu plăcere.
Cum? De ce să spun aşa ceva.
Adică...
Eu văd ce se-ntâmplă aici.
Nas în nas cu măreţia ai dat, şi te simţi ciudat.
Nici să te simţi nu prea ştii cum.
E adorabil!
E drăguţ să vezi că oamenii nu se schimbă.
Deschide-ţi ochii şi să-ncepem.
Şi da, sunt chiar eu, Maui. Trage-ţi răsuflarea!
Dar ştiu, e prea mult! Ce păr, ce trup!
Când la un semizeu de holbezi.
Ce pot să spun e: cu plăcere!
Pentru valuri, soare sau cer.
E-n regulă, cu plăcere.
Sunt doar un semi-băiat obişnuit.
Cine cerul susţinea când te clătinai? Tipul ăsta!
Când noaptea-i frig, cine fură focul din adâncuri?
Te uiţi la el, fetiţă!
Chiar şi pe Soare l-am mutat. Cu plăcere.
Ca zilele să crească, distracţie să fie.
Şi briza tot eu am adus-o. Cu plăcere.
Să umfle velele, copacii să se clatine.
Deci, ce pot spune decât: cu plăcere. Pentru insulele ce le-am scos din mare.
Nu-i nevoie să mă lauzi, e-n regulă. Cu plăcere.
Ha, cred că-i doar felul meu de-a fi.
Cu drag...
Păi, ia gândeşte-te puţin.
Copile, la nesfârşit pot continua.
Orice fenomen natural pot explica.
Mareea, iarba şi solul, doar jocul lui Maui au fost.
Un ţipar am omorât, În pământ l-am îngropat.
Un copac a ieşit, nuci de cocos ai acum.
Şi care-i povaţa? Cu Maui înfierbântat să nu te pui.
Vezi tatuajele astea? Harta victoriilor mele.
Oriunde merg, fac totul să se-mplinească.
Ia uite-l pe mini-Maui cum face step.
Oricum, lasă-mă să-ţi spun: cu plăcere! Pentru lumea minunată ce-o cunoşti.
E-n regulă... Cu plăcere.
Dar acum trebuie s-o şterg.
E rândul tău să spui: cu plăcere.
Pentru că barca-mi e de ajutor.
Departe, departe trebui s-ajung! Cu plăcere!
Pentru că Maui orice poate dar să zboare nu.
Cu plăcere...
Şi mulţumesc.
Dă-mi drumu'! Mincinos şmecher!
Cu plăcere!
Şi cu plăcere.
Nu nu mă duc la Te Fiti cu un copil.
Mă duc să-mi iau cârligul.
Tu-l ai pe-al tău, iar eu nu-s Maui făr-al meu.
Bine, vorbeşte cu spatele.
Gustărică!
Adio, grămadă murdară de pietre!
Da' nu te uita aşa la mine.
E o peşteră frumoasă. O să-i placă.
Şi de tine o să-mi placă...
în burtică.
Dar să pui nişte cărniţă pe tine, beţişor.
Toată ziua m-aş uita.
Bun, distrează-te, căci Maui pleacă.
Stai! Trebuie să pui la loc Inima.
La asta nu m-am aşteptat.
Eu sunt Moana din Motunui.
E barca mea şi-ai să mergi să dai Inima înapoi.
Bine. Hai că am treabă.
Şi s-a-ntors.
Eu sunt Moana din Motunui.
Moana parcă ziceai.
Da, şi vei duce Inima înapoi!
Bine, atunci plec.
Mă laşi?
Care ţi-e problema?
Ţi-e frică de asta?
Nu, nu.
Nu mi-e frică.
Stai potolit, sau te potolesc eu.
Iar tu, termină, că aia nu e o Inimă.
E un blestem.
Când am luat-o, am fost aruncat din cer şi mi-am pierdut cârligul.
Nu m-atinge cu ea!
- Să nu te-ating? - Vezi că-s semizeu, bine?
Termină, că te trăsnesc!
Vrei să fii... să te... Vezi că te trăsnesc!
Să ştii că chestia aia nu-ţi dă puterea să creezi viaţă.
Ci e un magnet pentru necazuri.
Dacă nu scapi de ea, să vezi ce probleme vom avea.
Probleme de la asta? De la inimă?
- Vino şi ia-o! - Ne vei băga în necazuri.
Nu, o să ne duc la Te Fiti ca tu s-o pui la loc.
Mulţam! Cu plăcere!
- Kakamora! - Kaka... ce?
Piraţi mici şi ucigaşi!
Ia ghiceşte ce vor.
Sunt chiar drăguţi.
Oceanule, fă ceva! Ajută-ne!
Oceanul nu te-ajută! Te ajuţi singur! Strânge vela, leagă funiile.
- Nu ştii să navighezi? - Păi, învăţ singură.
Nu-ţi poţi schimba forma?
Vezi tu vreun cârlig? De unde puteri fără cârlig?
Nu-i doar o barcă? Sunt mai multe bărci?
Da, tocmai am făcut-o.
Nu, nu...
Maui! Au luat inima.
- Ba nu, au luat un pui. - Inima este în...
Trebuie să-l recuperăm!
Maui!
Acolo! Chiar acolo!
Te-ntorci? Ce faci?
- Fug de-aici! - Dar Inima?
Las-o, că n-o mai recuperezi.
Apoi, ai una mai bună.
Şi eu cu ce mai navighez?
Te vor omorî.
Nişte nuci de cocos.
Am luat-o!
Am reuşit!
Felicitări c-ai reuşit să scapi cu viaţă, fetiţă.
Mă surprinzi.
Dar tot nu duc înapoi chestia aia.
Dacă vrei s-ajungi la Te Fiti, trebuie să străbaţi un întreg Ocean de rele.
Să nu mai amintesc de Te Ka, monstrul de lavă.
Ai mai biruit un monstru de lavă?
Nu. Ai făcut-o tu?
Cum să mă duc eu într-o misiune sinucigaşă cu o muritoare?
Nu poţi să duci Inima fără mine, iar eu zic "nu".
Îmi iau cârligul şi închei discuţia.
Ai fi un erou.
- Nu aşa te ştie lumea? - Fetiţă!
- Eu sunt un erou. - Poate că ai fost.
dar acum eşti doar cel care-a furat Inima lui Te Fiti.
Cel care-a blestemat lumea.
- Nu mai eşti un erou. - Nu zău.
Dar, dac-o pui la loc,
salvezi lumea şi vei fi eroul tuturor.
Maui, Maui...
E cel mai grozav!
Nu vom reuşi fără cârligul meu. Nu vom trece de Te Ka.
Atunci să luăm cârligul.
Îl luăm, îl înfrângem pe Te Ka şi dăm Inima înapoi.
Doar dacă nu vrei să fii Maui,
semizeul vântului şi-al mării,
eroul tuturor.
- Mai întâi, luăm cârligul. - Apoi salvăm lumea.
- Batem palma. - Batem palma.
Am încercat şi eu.
Bun!
Mergem spre est spre vizuina lui Tamatoa.
Dacă e la careva cârligul meu, atunci e la creatura aia bulbucată.
Învaţă-mă să navighez.
Treaba mea e să-l duc pe Maui peste marele Ocean.
Ar trebui...
şi ar trebui să navighez.
Se cheamă orientare, prinţesă.
Şi nu e vorba doar de navigare, ci trebuie să vezi unde mergi cu mintea.
Ştii unde eşti ştiind unde-ai fost.
Bine. Mai întâi, eu nu-s prinţesă.
- Sunt fata şefului de trib. - E aceeaşi chestie.
Ba nu.
Dacă ai o rochie şi-un animal de companie,
eşti prinţesă.
Nu eşti o navigatoare, nu vei fi o navigatoare
şi nu vei fi în veci o naviga...
Serios? M-ai împuns de la spate.
Eşti un om rău.
Dacă poţi vorbi, atunci mă poţi învăţa orientarea.
Prima lecţie: dă-i drumu'.
Trage "cearceaful".
Nu ăla.
Nu.
Ai mai încercat-o odată.
Măsori stelele. Nu baţi cinciul cu cerul.
Dacă e cald curentul, mergi în direcţia bună.
E rece.
Stai! Se încălzeşte.
E scârbos! Ce-i cu tine?
Am ajuns?
Vezi? Ţi-am spus c-o să reuşesc.
Motunui?
Sunt acasă?
- Moana! - Tată?
- Moana? - Mamă?
Ajutor!
Moana!
Ai făcut somnul de frumuseţe?
Să ştii că un navigator nu doarme niciodată.
Aşa ajunge unde doreşte.
Sus-sus, pui de urs! Am ajuns.
Eşti convins că el are cârligul tău?
Tamatoa îl are, că-i colecţionar.
Adună de toate.
Îl fac să se simtă grozav.
Şi pentru Tamatoa, crede-mă, cârligul meu e cea mai grozavă piesă.
Locuieşte acolo, sus?
A, nu! Aia-i doar intrarea.
- E Lalotai. - Lalotai? Tărâmul monştrilor?
Noi mergem pe tărâmul monştrilor?
Noi, nu, ci eu. Iar tu vei sta aici.
Cu cealaltă găină.
Despre asta vorbesc. Bate palma!
Nu te-ai prins? Am făcut-o găină şi mai avem un cocoş.
Ştiu că e umană.
Am făcut-o găină, era glumă.
Las-o baltă.
Nu-ţi mai spun nimic, că nu ştii de glumă.
Aşadar, fata şefului de trib,
credeam că eşti în sat stând cu copii.
Încerc să-mi dau seama de ce poporul te-a trimis tocmai pe tine.
- Ştii tu, pe tine. - Poporul?
Nu el m-a trimis, ci Oceanul.
Oceanul, da, are logică.
Câţi ani ai? Opt? Nu navighezi. E normal.
M-a ales cu un motiv.
Dacă Oceanul e aşa de isteţ, de ce nu duce el Inima lui Te Fiti?
Sau să-mi aducă mie cârligul.
Oceanul ăsta e aiurit.
Da' în privinţa ta nu se înşeală.
Tu eşti aleasa.
Oceanul te-a ales cu un motiv.
Dacă începi să cânţi, o să mi se facă rău.
Şi? Nu văd nicio intrare.
Da, pentru că apare numai după un sacrificiu uman.
Am glumit! Ce serioasă eşti!
Să nu-ţi fie frică. E mult mai adânc decât pare.
Şi încă mai cad!
Hai că poţi!
Hai!
O aterizare perfectă.
Poftim? Prostuţule, ea nici nu-i aici.
Care muritor o să sară în tărâmul monştrilor?
A dat colţul!
Bun, atunci să-mi iau cârligul.
- Cârligul lui Maui! - Da!
Credeam că e un monstru, dar ţi-am găsit cârligul.
Ai dreptate. Acestui Tamatoa îi plac comorile.
- Stai! - Poftim? Cum? Nu...
Uite, într-o mie de ani,
m-am gândit cum să-mi întind părul lucios,
să-mi iau cârligul şi să fiu superb din nou.
Şi n-o să mă-ncurce-acum o muritoare
ce n-are altă treabă într-o grotă de monştri
decât să...
Decât să fie momeală.
Ce grotă lucitoare acoperită de comori lucitoare ca mine.
Lucind lucios lucitor.
- Nu eşti convingătoare. - Eşti prost, mă duc acolo s-o iau.
Dacă te duci acolo, o să te omoare.
Ţine-te de plan.
Şi când apare, distrage-i atenţia.
O să vrea să vorbească despre el.
- Îi place să se laude. - Vă potriviţi!
- Nu chiar, că i-am rupt un picior. - Tu?
Maui!
Ce-avem aici?
Ceva lucitor? Lucios?
Ia stai puţin.
E un om!
Ce cauţi tu aici, pe tărâmul monştri...?
Alege un loc, dragă. Nu mă pot concentra, dacă tu tot te...
Alege unul.
- Ce chestiuţă drăguţă ai acolo! - Nu! E a bunicii mele!
E a bunicii mele! Eu am mâncat-o pe bunică-mea!
Mi-a luat o săptămână pentru că era umflată.
Zi de ce-ai venit.
Pentru că eşti grozav!
Iar noi, oamenii, am auzit povestea acelui crab
care-a devenit celebru...
Tu ai devenit aşa de...
crab-lucitor!
Încerci cumva să mă faci să vorbesc despre mine?
Pentru că, dacă-i pe-aşa, o voi face cu plăcere!
Sub formă de cântec!
Tamatoa n-a fost prea fericit.
Era mereu crabul cel falit.
Ştiu acum că pot fi fericit cu-adevărat
Pentru că-s maiestuos, drăguţă!
De inimă s-asculţi, bunica ţi-a zis.
Să fii aşa cum simţi.
În trei cuvinte-o demolez: Bunica a minţit.
Mai bine sunt: strălucitor ca o comoară de piraţi.
Curăţă puntea şi fă-o să lucească.
Voi sclipi ca gâtul unei bogătane.
Doar o clipă. Dar nu ştii.
Că peşti-s prostuţi, aleargă după sclipiri.
Uite-i cum vin după tot ce sclipeşte.
Mâncare de peşte! Ador mâncarea gratis.
Iar tu ca un fruct de mare arăţi.
Hei, crab prăjit!
M-am întors.
A venit vremea lui Maui!
Ce zici, amice? Vrei un vultur? Se face.
Ce să vezi?
Micuţul Maui are probleme cu înfăţişarea.
Pe acest semi-demi-mini-zeu!
Ce performanţă de neinvidiat.
Nu mai eşti agil ca altădat'.
E-adevărat c-ai fost modelul meu odat',
Şi pentru tatuajele tale
într-un muzeu de artă m-am transformat.
N-am să m-ascund, nu pot.
Strălucesc ca un diamant în ocean,
Sunt mândru de-ale mele chestii.
Sunt atât de strălucitor! Trimite armata, de-o fi îndeajuns!
Carapacea-mi e destul de dură.
Ai tot putea încerca, dar să nu te-aştepţi ca un semizeu
să bat-un crustaceu. Renunţă!
Şi vei muri. E timpu' ca inima să ţi-o rup,
Departe de cei ce te-au abandonat.
După iubirea oamenilor alergând.
De cei ce te-au făcut dorit.
Ai vrut să te ţii tare.
Dar nu eşti atât de dur.
A venit timpul să te bat la fund.
Ai mai văzut pe careva atât de strălucitor?
Simte-te bine, că e ultima chestie ce-o mai vezi.
C'est la vie mon ami.
Sunt atât de strălucitor.
Acum te voi mânca, negociază!
Doar pentru mine.
N-ai să mai fii atât de strălucitor.
Îţi doreşti să fi fost bun şi strălucitor!
Hei!
Am găsit ceva strălucitor pentru tine!
Inima lui Te Fiti.
Nu poţi fugi de mine.
A, ba poţi. Continui să mă uimeşti.
Dar nu poţi ajunge prea departe cu picioruţele alea.
Puterea de a crea e pentru un crustaceu
Unde-i!
Trebuie să plecăm!
- Ce facem cu inima? - I-o las lui, că eu am una mai bună.
Ia stai puţin! Am înţeles, a luat o scoică
şi-a acoperit-o cu alge bioluminiscente ca momeală.
Vino-napoi!
Hei, măcar v-a plăcut cântecul?
Suntem vii! Suntem în viaţă.
Ascultă. Apreciez ce-ai făcut.
Ai avut curaj, dar îmi pare rău.
Încerc şi eu să fiu o dată sincer şi mi se pare că eşti distrasă.
Nu! Nici vorbă!
Serios?
Te uiţi de parcă aş avea...
un cap de rechin.
Ai un cap de rechin?
Uite, ideea e că o fetiţă, copil, sau ce-ai fi tu,
mi-a făcut o favoare.
Puteai să mori, iar eu nici pe crab n-am putut să-l înving.
Aşa că, şansele ca să-l bat pe Te Ka sunt zero.
N-o s-ajungem la Te Fiti. Misiunea asta-i blestemată.
- Nu e blestemată! - Cârligul.
Nu e deloc blestemată.
Blestemată.
Ce-ai vrut să zici decât...
Poţi măcar să-ncerci?
Vreau să fiu un vultur.
- Hei, e bine, e bine! - Am înţeles.
- Pauza s-a terminat. Sus. - De ce?
Vrei să-mi ţii vreo predică?
Să-mi spui că-l pot bate pe Te Ka pentru că-s Maui?
Ia o pauză, piciule.
Cum ţi-ai făcut tatuajele?
Apar singure când le câştig.
Şi pe ăsta cum l-ai câştigat? Pentru ce e?
Pentru descoperirea lui Nui Trea.
- Ce e Nui Trea? - Nu-i treaba ta.
Am să te tot întreb.
- Pentru ce e? - Termină cu asta.
- Lasă-mă-n pace. - Păi, spune-mi ce e!
Am zis să mă laşi!
De aia nu-ţi mai merge cârligul?
Dacă nu vrei să vorbeşti, nu vorbi.
Vrei să m-arunci de pe barcă? N-ai decât.
Vrei să-mi spui că nu ştiu ce fac?
Ştiu că nu ştiu.
Habar n-am de ce Oceanul m-a ales.
Ai dreptate.
Dar insula mea e pe moarte.
Şi vezi? Eu sunt aici.
Suntem doar noi doi.
Şi aş vrea să te ajut, dar nu pot,
dacă nu mă laşi.
Nu m-am născut un semizeu.
Am avut părinţi oameni.
Doar ce m-au privit
şi au decis
că nu mă vor.
M-au aruncat în mare
ca pe un nimic.
Cumva, am fost găsit de zei.
Ei mi-au dat cârligul.
Ei m-au făcut Maui.
Şi m-am întors înapoi la oameni.
Le-am dat insule, focul, nuci de cocos.
Absolut tot ce şi-au dorit.
Ai luat inima pentru ei.
Totul ai făcut pentru ei.
Ca să te iubească.
Niciodată n-a fost îndeajuns.
Poate că zeii te-au găsit dintr-un motiv.
Poate că Oceanul te-a dus la ei
pentru că acolo era cineva ce merita să fie salvat.
Dar nu zeii te fac să fii Maui,
ci tu eşti.
Bine.
Şi eu te iubesc, amice.
Următoarea oprire e Te Fiti.
- Ce este? - Mi-am dat seama.
Oceanului îi plăcea cum scoteam insule.
Strămoşii tăi navigau pe ape ca să le găsească.
Toate pământurile noi, satele noi...
apa le lega pe toate.
Dacă eu aş fi Oceanul, cred c-aş căuta
o prinţesă cârlionţată ca să am ce-am avut.
E cel mai drăguţ lucru pe care mi l-ai spus.
Poate c-ar trebui s-aştepţi s-ajungem la Te Fiti.
Aşa am făcut.
Moana din Motunui!
Oficial, tu eşti cea care l-a adus pe Maui peste marele Ocean.
Moana...
Eşti cea mai grozavă!
E timpul.
Du-te şi salvează lumea.
Maui!
- Ce vrei să faci? - Să găsesc o cale de acces!
- Nu vom reuşi! - Ba vom reuşi!
- Întoarce! - Nu!
- Moana, opreşte-te! - Nu!
Eşti bine?
Maui?
Ţi-am zis să-ntorci barca.
- Credeam c-o să reuşim. - Noi?
Credeam că voi reuşi.
Îl reparăm.
A fost făcut chiar de zei.
Nu se poate repara.
Data viitoare vom fi mai atenţi.
Te Ka e blocat pe bariera de insule.
E din lavă, nu poate intra în apă.
Putem găsi o cale împrejur.
Eu nu mă mai întorc.
Dar trebuie să ducem inima înapoi.
Cârligul e crăpat. Înc-o lovitură şi s-a terminat.
Maui, dar trebuie s-o duci înapoi.
Fără cârlig sunt nimic.
- Nu-i adevărat. - Fără cârlig sunt nimic!
Am ajuns aici pentru că tu ai furat inima.
Suntem aici pentru că Oceanul ţi-a spus că eşti specială şi l-ai crezut.
Eu sunt Moana din Motunui!
- Te vei urca în barca mea... - Adio, Moana.
- Vei naviga peste Ocean... - N-am de gând să mor
- ca să-ţi dovedeşti că eşti ce nu eşti. - Îi dau inima-napoi lui Te Fiti.
Oceanul pe mine m-a ales.
A ales greşit.
Maui!
De ce m-ai adus aici?
Nu sunt persoana potrivită.
Va trebui s-alegi pe altcineva.
Alege pe altcineva, te rog.
Te-ai îndepărtat mult de recif.
Bunico!
Cred că mi-au ales bine tatuajul.
Bunico!
Am încercat, bunico.
Dar nu am reuşit.
Nu e vina ta.
N-ar fi trebuit să-ţi pun atâtea greutăţi pe umeri.
Dacă vrei să te-ntorci acasă, eu voi fi cu tine.
De ce eziţi?
Nu ştiu.
Pe insulă cunosc o fată.
Ca ceilalţi nu este ea.
Adoră marea şi oamenii.
Familia-i mândră de ea.
Când lumea-ţi pare împotrivă-ţi
şi-n drumul tău te răneşti,
te vindeci şi-ţi dai seama
cine eşti.
Oamenii dragi te vor schimba
şi tot ce-ai învăţat te va ghida
nimic de pe pământ nu va astupa vocea tăcută din tine.
Şi când vocea-ţi va susura,
Moana, departe vei fi.
Moana, ascultă,
tu chiar ştii cine eşti?
Cine sunt?
Sunt fata ce insula-şi adoră,
Sunt fata ce marea-o adoră.
Şi mă cheamă!
Sunt copila căpeteniei acestui sat.
Suntem urmaşii unor călători
ce drumul şi-au găsit aici.
Mă cheamă!
Am venit unde-am ajuns
Am mers mai departe.
Eu sunt tot ce ştim, şi mai mult. Mă tot cheamă.
Iar chemarea nu-i de dinafară, ci e din mine.
E ca marea, mereu acolo crescândă.
Îţi voi purta amintirea-n inima mea.
Şi orice-ar fi,
calea mi-o voi şti.
Eu sunt Moana!
Eu sunt Moana din Motunui.
Mă voi urca în barcă, voi naviga peste Ocean
şi-i voi da înapoi inima lui Te Fiti.
Te Ka nu ne poate urmări în apă.
Dacă trecem de bariera de insule, ajungem la Te Fiti.
Nu c-ai înţelege ceva, că doar eşti un cocoş.
Nu! HeiHei! Nu, nu...
Bravo!
Te Fiti!
Maui!
Te-ai întors!
Dar cârligul?
Înc-o lovitură şi...
Te Ka trebuie să mă prindă mai întâi.
M-am întors.
Să salvăm lumea.
- Maui, mulţumesc. - Cu plăcere.
Frige, frige, frige!
Nu, nu...
Hei, Te Ka! Cap de rechin.
Moana!
Du inima la spirală!
Te Fiti! A dispărut.
Te Ka!
Las-o să vină la mine.
Zările-am străbătut să te găsesc.
Inima-mi răpusă de dure-mi e.
Ştiu cine eşti.
Pentru că atâţia s-au pierdut.
Inima ţi-a furat dinlăuntrul tău.
Atâţia dragi nouă.
Dar firea asta nu-i a ta.
Pentru că atâţia s-au pierdut.
Tu nu eşti aşa.
Tu ştii cine eşti.
Cine eşti cu adevărat.
Te Fiti.
Şi puiul e-n viaţă.
- Îmi pare rău pentru cârlig. - Păi...
cu el, sau fără el, eu tot Maui sunt.
Te Fiti!
Ce mai faci?
Ştiu, am greşit, n-am nicio scuză.
Îmi pare rău.
N-ar fi frumos să refuzi un dar de la o zeiţă.
Mulţumesc. Sunt recunoscător.
O să-mi lipseşti.
Ai putea veni cu noi.
Poporul meu are nevoie de un maestru navigator.
Are deja unul.
Ne mai vedem, Maui.
Ne vedem, Moana.
- Mamă! Tată! - Moana!
M-am îndepărtat cam mult de recif.
Ţi se potriveşte.
- S-a-ntors! - Pua!
Moana!
La drum noi am pornit
De insule s-aflăm oriunde apa despicăm,
Insula de-acasă mereu e-n gândul nostru,
Iar când dorul ne cheamă către casă, Calea ne-o cunoaştem.
Exploratori noi suntem, atenţi la orice semn,
Poveştile bătrânilor le istorisim Într-un şirag făr'de sfârşit.
Traducerea si adaptarea dupa sonor dani67