Опрости нам
Ох Тагалоа
Погледај
На овај свет
Погледај
На овај свет
Светлост
Којом зрачим
Добра је и дивна
Погледај
Путовање је почело
И како су нам дивни животи
У почетку,
постојао је само океан.
Док се није појавила "Мајка острво".
Те Фити.
Њено срце је имало највећу моћ.
Могло је да створи живот!
И Те Фити га је поделила са светом.
Током времена многи су тражили Те Фитино срце.
Веровали су да ако га поседују,
да ће имати и велику моћ стварања.
И једног дана...
најупорнији од њих...
допутовао је преко великог океана да га узме.
То је био полубог ветра и мора.
Био је ратник...
варалица!
Метаморф који је могао да мења облик
са својом магичном удицом.
А звао се Мауи!
Без њеног срца,
Те Фити је почела да се ломи,
што је родило велику таму.
Мауи је покушао да побегне,
али се сусрео са неким другим који је тражио срце.
Те Ка, демон земље и ватре.
Мауи је пао са неба!
И више га нико није видео.
Његова магична удица...
и срце Те Фити, били су изгубљени у мору,
где чак и сада, после 1000 година...
Те Ка и демони из дубина, траже срце.
Крију се у тами која расте
и терају нашу рибу!
Црпећи живот са острва на острво,
док сви не будемо прогутани у крвожедним чељустима...
неизоставне смрти!
Али једног дана...
срце ће наћи
неко ко ће отићи даље од гребена,
наћи Мауиа,
довести га преко океана...
и врате Те Фитино срце...
да нас све спасе.
Хвала мајко, то би било доста.
Тата...
Нико не путује даље од гребена.
Овде смо сигурни!
Нема таме. Ни чудовишта.
Чудовиште, чудовиште! - Нема чудовишта!
То је тама!
Нема ничега ван нашег гребена осим олуја!
И бурног мора! - Морам да повратим!
Док год останемо на нашем острву,
бићемо добро!
Легенде су истините.
Неко ће морати да оде!
Мајко...
Мотунуи је рај!
Зашто би неко желео да оде било где?
Иш!
Очи су ти тако радознале
Срце ти је невин ратник
Најдража моја
Добићеш задатак
Нека прелети преко тебе
Слобода коју осећаш
И твоје мисли
Наша малена
Дошла си
Млада девојко
Моана!
Очи су ти тако радознале
Ту си Моана, шта то радиш, уплашила си ме!
Желим да се вратимо.
Знам...
али не иде се тамо.
Опасно је.
Моана, хајде...
Да се вратимо у село.
Ти си следећа у низу поглавара.
И чинићеш дивне ствари моја мала Миноу.
О, да, али прво...
Мораш да научиш где ти је место.
Моана...
Пролаз.
Моана, време је да сазнаш.
Село Мотунуи је све што ти треба.
Играчи вежбају
Играју по старом ритму.
Коме је потребна нова песма? Стара је све што ти треба.
Ова традиција је наша мисија.
Моана, има толико тога да се уради.
Не спотичи се на таро корен. И то је све.
Делимо све што направимо.
Шалимо се и правимо корпе.
Рибари се враћају из риболова.
Хоћу да видим. - Не одлази.
Моана остани на земљи.
Народу ће бити потребан поглавар а то си ти...
Доћи ће дан
када ћеш се осврнути.
И схватићеш да је срећа ту где си.
Види кокосов орах!
Види му стабло...
Користимо све.
Све што нам треба.
Правимо мреже од влакана.
Вода је слатка.
Од лишћа правимо ватру.
Кувамо месо унутра.
Види кокос!
Све од њега!
Острво нам даје све.
И нико не одлази. - Тако је, остајемо.
Сигурни смо и добро нам је.
И када гледамо у будућност...
Ту си ти.
Бићеш добро.
Научићеш као и ја.
Мораш наћи срећу ту где си!
Волим да плешем код воде.
Са плимом и таласима.
Вода је неваљала!
Волим када се бацака.
Село мисли да сам луда.
Или да идем далеко.
Али када схватиш шта волиш, ту си.
Ћерка си свог оца.
Тврдоглавост и понос.
Пази шта прича, али пази.
Можеш да чујеш глас изнутра..
И ако глас почне шапутати да пратиш најдаљу звезду
Моана, тај глас изнутра је ко си ти
Тата!
Само сам гледала бродове.
Нисам хтела да се попнем.
Хајде.
Морам нешто да ти покажем.
Хтео сам да те доведем овде чим си се родила.
Ово је свето место,
место поглавара.
Доћи ће време
када ћеш стајати овде и ставићеш...
камен на ову планину.
Попут мене.
Попут мог оца.
И његовог оца и свих поглавара који су постојали.
И тог дана, када будеш додавала свој камен, подићи ћеш цело острво у висине.
Ти си будућност нашег народа, Моана.
Народ није тамо,
већ овде.
Време је да постанеш оно што мораш.
Правимо мреже од влакана. - Плетемо мреже од влакана
Вода је слатка. - Прави укус дрвета.
Користимо лишће да правимо ватре. - Певамо у хоровима.
Кувамо месо. - Јер имамо уста да хранимо.
Село верује у нас. - Тако је!
Село верује!
Острво нам даје што нам треба.
и нико не одлази! Па ћу и ја остати.
Мој дом и народ поред мене.
И када мислим на будућност.
Ту смо сви.
Водићу их.
Народ ће ме водити.
Градићемо будућност заједно.
Јер смо ту.
Јер сваки пут те води...
ту где си.
Наћи ћеш срећу... - Ту где си.
Ту где си...
Сваки пут када пада лиша, кров прокишњава без обзира колико лишћа стављам.
Поправљено!
Вежи лишће!
Ветар је померио стуб.
Ово је добра свињетина!
Ох, мислим...
Не, нисам...
Шта, зову ме, морам да...
Ћао!
Добро ти иде.
Да ли је готово?
Близу.
Питам се у вези тог пилета.
Једе камен!
Мислим да му недостаје основна интелигенција за све.
Да ли да га...
Скувамо?
Понекад, наша снага се налази иза површности.
Много иза...
у неким случајевима.
Али сам сигурна да Хеи-хеи није толико површан!
Жетва је.
Јутрос сам скупљала кокосе и...
Па..
Требало би да посечемо болесна стабла.
И посадићемо нова, тамо!
Хвала ти, Моана.
Добро јој иде!
Ово ти пристаје.
Поглавару!
Мораш нешто да видиш.
Наше замке у источној лагуни.
Доносе све мање рибе.
Онда ћемо окретати рибњаке.
Јесмо, нема рибе.
Онда ћемо пецати на удаљеној страни острва.
Покушали смо.
Ветровитиој страни?
Онда страни уз ветар.
Плићаке, канал.
Прешли смо целу лагуну!
Риба нема.
Јесте ли покушали са другачијим мамцем?
Мислим да се не ради о мамцу.
Причаћу са већем.
Сигуран сам... - Шта ако...
пецамо ван гребена!
Нико не иде даље од гребена.
Знам, али ако нема риба у лагуни...
Моана! - А ту је цео океан...
Имамо једно правило!
Старо правило када је било рибе!
Правило због кога смо сигурни!
Али тата... - Уместо да угрожавамо наш народ
да трчиш до воде!
Сваки пут када помислим да си превазишла ово.
Нико не иде ван гребена!
Није баш као да си то рекла оцу стајећи на броду.
Нисам рекла да идемо ван гребена
јер желим да сам на океану.
Али желиш.
Навалио је на тебе, јер... - Јер ме не схвата.
Јер је био као ти.
Океан га је вукао.
Обала га је вукла.
Узео је кану, Моана.
Прешао је гребен.
И наишао је на море које не прашта.
Таласи као планине.
Најбољи пријатељ га је молио да буде на броду.
Твој отац није могао да га спасе.
Нада се да ће спасити тебе.
Понекад, када желимо да смо неко други,
да можемо нешто да урадимо...
није нам суђено.
Стојим и гледам у воду.
Колико год да се сећам и не знам зашто
Желим да будем савршена ћерка
Али се враћам води, колико год покушавала да то не радим
Где год да одем сваки пут којим ходам
Све ме доводи до
Места где не могу да идем
Где желим да будем
Да видим место где се спаја небо и земља?
Дозива ме
И нико не зна колико то иде
Када ме ветар носи а море остаје иза мене
Сазнаћу један дан
Ако одем, отићи ћу далеко
Знам да сви изгледају срећно на острву
Све је већ одређено
Знам да сви имају улогу на острву
Можда могу да одем са мојом
Могу да их поносно водим, да нас учиним јаким
Бићу задовољна ако не таласам
Али глас изнутра каже другачије
Шта ми то фали?
Види светлост како се пресијава на мору Заслепљујућа је
Нико не зна колико је дубока
И као да ме дозива
Нађи ме и научи ме
Шта се налази иза ове линије, и да ли ћу је прећи
Види линију која спаја небо и земљу, дозива ме
И нико не зна докле иде
Ако ме ветар гура, море ће остати иза мене
Једном ћу сазнати докле могу доћи
Добро, Пуа.
Могу ја то.
Има више рибе иза гребена.
Има свега ван гребена.
Није лоше!
Пуа!
Шта год да се догодило,
окриви свињу!
Бако!
Хоћеш ли рећи тати.
Ја сам му мајка.
Не морам ништа да му кажем.
Био је у праву.
О томе да се иде даље.
Време је да ставим свој камен на планину.
Добро!
Онда иди.
Стави камен горе.
Зашто не покушаваш да ме одговориш?
Рекла си да тако желиш.
Јесте.
Када умрем,
вратићу се као ове рибе.
Или сам изабрала погрешну тетоважу.
Зашто си тако чудна?
Ја сам лудача из села.
То ми је посао.
Има ли нешто што желиш да ми кажеш?
Кажи ми.
Има ли нешто што желиш да ми кажеш?
Желиш ли то да чујеш?
Чула си све приче нашег народа,
осим једне.
Какво је ово место?
Заиста мислиш да су наши преци остајали у гребену?
Шта има тамо?
Одговор,
на питање које стално себи постављаш.
Оно што мораш да постанеш.
Уђи.
Удри у бубањ,
и види.
Удри у бубањ.
"Читамо" ветар и небо
Када је сунце високо
Пловимо морем
На поветарцу океана
Ноћу дајемо имена звездама
Јер знамо где смо
Идемо нашим правцем да нађемо
Ново острво где год да смо
Сећамо се нашег острва
И када дође време да нађемо дом
Знамо наш пут
"Читамо" ветар и небо
Када је сунце високо
Пловимо морем на поветарцу океана
Ноћу дајемо имена звездама знамо где смо
Знамо ко смо
Ко смо.
Идемо нашим правцем да нађемо
Ново острво где год да идемо
Сећамо се нашег острва
И када дође време да се нађе нови дом знамо пут.
Ми смо истраживачи који читају све знаке.
Причамо приче из давнина
У бесконачном ланцу.
Знамо начин!
Били смо путници.
Били смо путници!
Зашто смо стали?
Мауи!
Када је украо од Мајке острва.
Пала је тама.
Те Ка се пробудио.
Чудовишта су се појавила а бродови се више нису враћали.
Да заштите наш народ, стари поглавари су забранили путовања.
И сада смо заборавили ко смо били.
Тама је наставила да се шири.
Тера нашу рибу.
Црпи живот
од острва до острва.
Наше острво.
Али једног дана
неко ће отићи ван гребена,
и наћи ће Мауиа,
довешче га преко океана
да врати Те Фитино срце.
Била сам тамо тај дан.
Океан те је изабрао!
Мислила сам да је то сан.
Јок!
Стари су веровали да је Мауи тамо.
На дну своје удице.
Прати је и наћи ћеш га.
Али...
Зашто би изабрао мене?
Не знам како да пређем гребен.
Али знам ко може.
Усеви постају црни!
Шта је са рибама?
Ово се дешава по целом острву. -Молим вас.
Смирите се! - Шта ћеш да урадиш?
Ископаћемо нова поља.
Наћи ћемо начин... - Можемо да зауставимо таму!
Да спасемо острво!
Пећина је пуна бродова!
Огромни кануи!
Можемо са њима да нађемо Мауиа
натерати га да врати срце.
Били смо путници.
Можемо опет да путујемо!
Рекао си да помогнем нашем народу.
Овако ћу помоћи!
Тата?
Шта то радиш?
Давно је требало да спалим те бродове!
Не, немој!
Морамо да нађемо Мауиа.
Морамо да вратимо срце.
Не постоји срце!
Ово је само стена!
Не!
Поглавару!
У питању је ваша мајка!
Мајко.
Шта се може урадити?
Иди.
Бако.
Иди.
Не сада.
Не могу.
Мораш!
Океан те је изабрао!
Прати удицу. - Бако.
И када нађеш Мауиа.
Зграби га за уво!
Кажи...
Ја сам Моана од Мотунуиа!
Ући ћеш на мој брод!
Пловићемо морем,
и вратићемо срце Те Фити!
Не могу да те оставим.
Нема начина да одеш а да нисам са тобом.
Иди!
Ту је линија где се спаја небо са морем и зове ме.
Али нико не зна
Где се налази
Све што је било, иза мене је
Сама сам
И крећем ка непознатом
Где год да кренем.
Избор је направљен и нема повратка
Од непознатог
Где идем сама Ту припадам
Видим њено светло у води, зове ме
И знам
Да могу да одем
Месец је на небу и ветар је иза мене.
Јер сада знам
Колико далеко ћу ићи
Ја сам Моана од Мотунуиа.
Ући ћеш у мој чамац
опловићемо море
и вратићемо срце Те Фити.
Ја сам Моана.
од Моту... нуиа.
Хеи-хеи?!
У реду је.
Добро си.
Видиш?
Тако.
Лепа вода.
Океан ми је пријатељ.
Хеи-хеи?
Хеи-хеи!
Стани!
Добро.
Следећа станица,
Мауи.
Ја сам Моана од Мотунуиа.
Ући ћеш у мој чамац.
Прећи ћемо море.
и вратићемо срце Те Фити.
Ја сам Моана... од.. Мо..ту...
Уђи у чамац!
Ох, не!
Не... не... не...не!
Не!
Океан?
Може ли мала помоћ?
Не... не.
Молим те.
Ма дај!
Помози ми!
Молим те!
Шта?!
Рекох да ми помогнеш!
А ти ми сломиш чамац?!
Не помажеш!
Рибе пишке у тебе цео дан!
Па...
Мауи?
Мауи!
Мауи, полубоже ветра и мора
ја сам Моана од Мотунуиа!
Попећеш се у мој чамац!
Не!
Попећеш се у мој чамац!
Да!
Здраво, ја сам Моана од Мотунуиа.
Попећеш се у мој... - Чамац!
Чамац!
Богови су ми дали...
Мауи, метаморфе,
полубоже ветра и воде.
Ја сам Моана од Мо... - Херој људи.
Шта?
У ствари је Мауи, метаморф.
Полубог ветра и воде!
Херој људи.
Прекинуо сам те, крени из почетка. Херој људи.
Кажи!
Ја сам Мо... - Извињавам се.
И жена.
Мушкараца и жена, обоје!
Не она мушко-женска ствар.
Знаш, Мауи је херој свима!
Добро ти иде.
Шта?
Не, овде сам... - Наравно.
Да, да.
Мауи увек има времена за обожаватеље.
Када користиш птицу да њоме пишеш
то се зове "твитовање".
Знам, не среће се сваки дан твој херој.
Ти ниси мој херој!
И нисам овде да се потписујеш на весло!
Овде сам јер си украо Те Фитино срце!
И попећеш се у мој чамац.
Препловићемо океан и вратићемо га!
Да.
Звучало ми је као да ме не волиш.
Што је немогуће јер сам овде
већ хиљаду година покушавајући да нађем срце
као поклон вама, смртницима...
тако да добијете моћ да стварате живот!
И верујем да хоћеш да кажеш, хвала. - Хвала?
Нема на чему. - Шта, не, не.
Нисам...
Зашто бих рекла... - Добро, у реду...
Видим шта се догађа
Суочила си се са величином и чудно ти је
Још не знаш како се осећаш
Баш је слатко
Лепо је видети да се људи не мењају
Отвори очи и почнимо
Да то сам ја, Мауи Удахни дубоко
Имам пуно косе и тела
Када буљиш у полубога шта да кажем
Осим нема на чему.
За плиме, сунце и небо
У реду је, нема на чему.
Ја сам само обични полубог!
Ко подиже небо са рукама
Када си се гегала, па ја
Када су ноћи биле хладне
Ко је украо ватру одоздо
Гледаш га
И ухватио сам сунце
Нема на чему
Да дани буду дужи и више се играш
Зауздао сам поветарац
Нема на чему, да једра буду пуна а дрвеће се повија
И шта да кажем осим нема на чему
Острва сам извадио из мора
Не мораш да се молиш, у реду је, нема на чему
То је мој начин да кажем ко сам
Нема на чему
Кад нешто размислим
Мала, могу да наставим у недоглед
Могу да објасним сваки природни феномен
Плиму, траву, земљу
То се Мауи само мало шалио
Убио сам јегуљу, сахранио сам је
Дрво је израсло, сада имаш кокос
И какава је лекција
Храна за понети
Не зезај се када је Мауи на доручку
И таписерија на мом телу
је мапа победа које имам
Види где сам био, све је могуће
Види малог Мауиа како срећно игра
И само да кажем, нема на чему
За дивни свет који познајеш
У реду је, нема на чему
Кад нешто размислим, морам да идем
И време је да кажеш, нема на чему
Јер ће ми бити потребан тај бродић
Једрим далеко, нема на чему
Јер Мауи може све осим да плови
Нема на чему
И хвала ти!
Пусти ме напоље!
Ти лажљиви, покварени...
Нема на чему.
Не!
Нећу да идем код Те Фити са неком малом.
Идем по своју удицу.
Ти имаш своју. А ја нисам Мауи без моје.
Добро, види шта има на леђима.
Ужина на броду!
Збогом ти одвратна гомило каменчића!
Ох, не, не.
Не гледај ме тако.
Допашће јој се у тој дивној пећини.
А тебе стављам у стомаку.
Да те удебљам, штапићу!
То бих могао да гледам по цео дан.
Уживај на острву!
Мауи, одлази! - Не!
Стани!
Мораш да вратиш срце!
Нисам то предвидео.
Ја сам Моана од Мотунуиа.
Ово је мој кану.
И ти ћеш путовати...
Добро, превазиђи то, морамо да кренемо
И вратила се.
Ја сам Моана од Мотуну...
Ти си Моана, је л' тако? - Да.
И вратићеш срце.
Добро, одох ја.
Ох, ма дај!
Шта ти је?
Плашиш ли се? - Не.
Није ме страх...
Не мешај се или ћеш спавати под пазухом.
Престани, то није срце.
То је проклетство. Чим сам га узео
скинут сам са неба
и изгубио сам удицу!
Склањај то од мене.
Да ово склоним?
Ја сам, полубог.
Престани, казнићу те!
Хоћеш да будеш "кажњена"?
"Кражњена"?
Та ствар ти не даје моћ да ствараш живот већ дозива смрт.
Ако то не склониш, лоши момци ће доћи по то.
Да дођу по срце?
Мислиш баш на ово срце!
Дођите!
Убићеш нас.
Не, одвешћу нас до Те Фити.
Да можеш да га вратиш.
Хвала.
Нема на чему.
Какамора.
Кака... шта?
Прљави мали пирати.
Зашто ли су овде?
Слатки су.
Уради нешто, океану, помози нам!
Океан ти не помаже, снађи се сам!
Зауздај једро. Вежи стуб!
Не можеш да пловиш?!
Ја...
Сама учим?
Можеш ли да промениш облик?!
Видиш ли ми удицу?
Без нагичне удице нема моћи.
Њихов брод се претвара у више бродва!
Да, то сам урадила.
Не, не!
Хеи-хеи!
Мауи, узели су срце!
То је пиле.
Срце је у...
Морамо да га вратимо!
Мауи!
Тамо!
Окрећеш се, шта то радиш?!
Бежим.
Срце! - Заборави, нећеш га вратити.
Осим тога, имамо боље.
Са чим ћу да управљам?!
Убиће те!
Кокоси.
Имам га!
То! Успели смо!
Честитам што ниси мртва, коврџава.
Изненадила си ме.
Али ипак нећу ићи да то вратим.
Хоћеш да стигнеш до Те Фити.
Мораш да прођеш цео океан лоших ствари.
Да не помињем Те Ка.
Лава чудовиште?
Да ли си икада победила Лава чудовиште?
Нисам.
А ти?
Нећу да идем на самоубилачку мисију са смртником.
Можеш да вратиш срце и без мене.
А ја кажем не.
Идем по своју удицу.
Нема дискусије.
Био би херој.
О томе се овде ради, зар не?
Девојчице, ја сам херој.
Можда си био, али сада...
Сада си само неко ко је украо Те Фитино срце.
Неко ко је уклео свет!
Ничији си херој.
Ничији?
Али ако ово вратиш,
спасеш свет...
био би свачји херој.
Мауи! Мауи! Мауи!
Невероватан си!
Нећемо успети без моје удице. Нећемо проћи Те Ка.
Онда идемо по твоју удицу.
Узмемо удицу, средимо Те Ка.
Вратимо срце.
Уколико не желиш да будеш Мауи, полубог ветра и мора, херој свима?
Прво идемо по моју удицу.
Онда спасавамо свет.
Може?
У реду.
Вредело је.
Идемо на исток.
До јазбине Таматоеа.
Ако неко има моју удицу, онда је то тај буљави лешинар.
Научи ме да једрим.
Посао ми је да преведем Мауиа преко великог океана.
Требало би...
Требало би да ја једрим.
То се зове налажење пута, принцезо.
И не ради се само о једрима и чворовима.
Мораш да видиш где идеш у својој глави.
Да знаш где си,
знајући где си била.
Као прво, нисам принцеза.
Ћерка сам поглавара.
Дође му на исто. - Не.
Ако носиш хаљину и имаш животињу као помоћника, принцеза си.
Ниси налазач пута.
И никада нећеш ни бити.
Никада нећеш бити...
Стварно?
Стрелица у леви гуз.
Ти си лоша особа.
Ако можеш да говориш, можеш и да подучаваш.
Налажење пута.
Лекција број један, удри!
Повуци једро. Не једро. Не. Јок! Јок! Не. То си већ пробала.
Мериш звезде. Не поздрављаш се са небом.
Ако је струја топла, идеш правим путем.
Хладна је.
Постаје топлија.
То је одвратно!
Шта ти је?!
Овде смо?
Видиш, рекла сам ти да ћу успети!
Мотунуи.
Код куће сам?
Моана!
Тата?
Моана!
Мама?
Помози нам!
Не!
Моана!
Уживала си у одмору?
Знаш, прави налазач пута, никада не спава.
Тако стижу тамо где је потребно да оду.
Набаци мишиће, медена, стигли смо.
Јеси ли сигуран да ће тај тип имати твоју удицу?
Таматоа, да.
Он скупља све.
Скупља ствари које га чине добрим.
А за Таматоу, веруј ми, моја удица је најбољи колекционарски примерак.
И живи тамо горе?
Ох, не...
То је само улаз до Лалотаја.
Лалотај?
Где чудовишта обитавају?! Идемо тамо где чудовишта обитавају? -Ми? Не. Ја.
Ти остајеш са другим пилетом.
О томе ти причам, баци коску!
Хајде, ова је била добра, како не схваташ?
Назвао сам је пилетом јер има пиле на броду.
Знам да је она људско биће! Али ти није... Знаш шта, заборави.
Заборави, нећу ти објашњавати.
Јер онда није смешно.
Па...
Ћерко поглавара.
Мислио сам да си остала у селу.
Да љубиш бебе и тако то.
Само покушавам да схватим зашто је твој народ послао, како да се изјасним, тебе!
Мој народ ме није послао, већ океан.
Океан, има смисла! Колико имаш година, осам?
Не можеш да пловиш?
Очигледан избор.
Изабрао ме је
због неког разлога.
Ако је океан толико паметан
зашто сам није однео срце до Те Фити?
Или ми вратио моју удицу?
Океан је полудео,
али сам сигуран да није погрешио у вези тебе.
Ти си изабрана.
Океан те је изабрао.
Ако почнеш да певаш, повратићу.
Не видим улаз.
Јер се појављује после жртвовања.
Шалим се!
Тако си озбиљна!
Не брини, дубље је него што изгледа.
Још увек падам!
Можеш ти ово.
Крени!
Доскок сјајно обављен!
Шта?
Тупане, она није овдее.
Ни један смртник неће скочити у царство чу...
Па... мртва је. Добро, идемо по удицу.
Мауиева удица.
То!
Извини!
Мислила сам да си чудовиште...
Нашла сам ти удицу и у праву си...
Овај Таматоа стварно воли своје благо. - Не мрдај!
Шта, не!
Ја сам нашла... - Слушај...
Хиљаду година...
трудим се да одржим косу свиленкастом,
да нађем удицу, и будем поново супер.
И то ми неће упропастити смртник
који не припада овде
у пећини чудовишта, осим...
Осим, као мамац.
Опа, што ова пећина светлуца.
И попут мене,
покривена је светлуцавим благом.
Светлуц, светлуц...
Светлуц. - Ниси уверљива.
Ово је глупо! Попећу се и узећу је.
Попни се и убиће те. Држи се плана.
Кад се појави, привуци му пажњу. Нека прича о себи.
Воли да се хвали како је велик! - Вас двојица мора да се добро слажете!
Не откада сам му откинуо ногу.
Откинуо си му но...
Мауи?
Шта имамо овде?
Светлуцаво је и бљештаво.
Чекај мало...
Ово је људско биће!
Шта ти радиш овде?
У царству чудо... Изабери једно, мала.
Не могу да се сконцентришем шта да ти кажем ако наставиш... Изабери једно око!
Изгледаш смешно, зар не?
Немој, то је припадало мојој баки.
"Припадало је мојој баки" Ја сам појео своју!
И потрајало је целу недељу јер је била огромна.
Зашто си овде?
Јер си невероватан!
И ми, смртници, чули смо приче о Краби.
И постала је легенда!
И морала сам да знам...
Како си постао тако крабастичан?
Је л' ти то хоћеш да причам о себи?
Јер ако хоћеш... радо ћу то урадити.
И то песмом!
Таматоа није увек био овако гламурозан
Некада сам био само мала краба
Сада сам веома срећан.
Јер сам диван
Је ли ти твоја бака рекла да слушаш своје срце
Да будеш оно што јеси изнутра
Потребне су ми три речи да јој покидам аргументе
Бака је лагала
Радије ћу да се сијам попут блага са гусарске олупине
Рибаћу палубу док се не засија
Светлуцаћу као врат неке богаташице
Чекај, зар не знаш
Рибе су глупе јер јуре за свим што сија
Почетници, ево их стижу
Најсветлијој тачки што сија
Риба за вечеру, што волим бесплатну храну
И ти ми изгледаш као морска храна
Не! - Хеј, торто од крабе.
Вратио сам се!
Време је за Мауиа!
Шта кажеш, мали.
Велики соко, може!
Види, види...
Мали Мауи има проблеме са изгледом.
Мали полубог, минибог.
Јао, ужасне ли представе, ухваћен удицом, схваташ
Више ниси онај стари.
Али ћу те похвалити за почетак
И те твоје тетоваже
су баш као и ја уметничко дело
Никада се нећу крити јер не могу
Превише се сјајим, гледај како бљештим као небрушени дијамант.
Шепурим се, баш се сјајим
Пошаљите војску али то неће бити довољно
Оклоп ми је превише јак, Мауи
Могао би да пробаш
Али не очекуј да полубог туче декапода, потражи!
Сада ћеш умрети, време је да ти растргнем срце
Далеко од оних који су те напустили
Тражиш љубав људи
Због којих се осећаш пожељним
Покушаваш бити јак
Али ти оклоп није довољно тврд
Мауи, сада је време да те испрашим
Да ли си икада видео неког тако сјајног
Схвати да је то последње што ћеш видети
Такав ти је живот јер сам тако сјајан
Сада ћу те појести, припреми се да молиш
Само за мене.
Никада нећеш бити сјајан
Желиш да будеш сјајан и да светлуцаш
Имам нешто сјајно за тебе.
Срце Те Фити.
Не можеш ми побећи.
Или можеш? Изненађујеш ме.
Те две ноге те неће далеко довести.
Моћ стварања!
За љускара!
Где је?
Морамо да идемо!
Шта је са срцем.
Нека га задржи.
Имам боље.
Имам... чекај мало.
Схватам, узела је шкољку и прекрила ју је са алгама које светле. Као диверзију.
Враћајте се овамо!
Да ли вам се допала песма?
Преживели смо!
Преживеееее...!
Слушај,
ценим то што си урадила.
Требало је храбрости за то.
Жао ми је.
Покушавам да једном будем искрен а ти ми изгледаш сметено.
Ма не! - Стварно?
Јер гледаш у мене као да имам...
ајкулину главу.
Зар имаш ајкулину главу? Јер... - Види...
ствар је у томе...
За девојчицу, дете, којој није било место тамо доле, помогла си ми.
Али замало да умреш.
А ја нисам могао да победим крабу!
Тако, шансе да победимо Те Ка...
... нуларица.
Никада нећемо доћи до Те Фити.
Мисија је уклета.
Није уклета.
Ајкулина глава. -Није уклета!
Уклета.
Шта да кажем осим да ускоро умиремо.
Ускоро умиремо.
Можеш ли бар да покушаш?
Џиновски соко.
У реду је, ускоро умиремо.
Добро, одмор је завршен.
Устај! -Зашто?
Држаћеш ми говор и рећи да могу да победим Те Ка јер сам "Мауи"?
Прошетај, мали.
Како добијаш тетоваже?
Појављују се када их заслужим.
Како си зарадио ту?
Зашто је ту?
Када су људи открили "Ни је те".
Шта је "Ни је те"?
Ни је те брига.
Наставићу са питањима.
Зашто је?
Мораш да престанеш са тим.
Одбиј! - Кажи ми зашто је?!
Рекох да одбијеш.
Да ли ти зато удица не ради?
Не желиш да причаш. Онда немој.
Желиш да ме избациш са брода. Избаци ме.
Желиш да ми кажеш да не знам шта радим? Знам да не знам.
Не знам зашто ме је океан одабрао.
У праву си.
Али моје острво умире.
Зато сам овде.
Ту смо само нас двоје.
И желим да ти помогнем.
Не могу ако ми не дозволиш.
Нисам рођен као полубог.
Родитељи су ми били људи.
Они...
Погледали су ме...
и решили су да ме не желе.
Бацили су ме у море.
Као да нисам ништа.
Некако су ме нашли богови.
Дали су ми удицу.
Направили су од мене... Мауиа.
И вратио сам се људима.
Дао сам им острва, ватру, кокос!
Све што су желели.
Узео си срце за њих.
Све си урадио за њих.
Да би те волели.
Никада није било довољно.
Можда су те богови нашли због неког разлога.
Можда те је океан довео до њих.
Јер је видео неког ко је вредан спасења.
Али те богови нису направили Мауијем. То си урадио сам.
Добро, де.
Волим и ја тебе, другар.
То!
Следећа станица, Те Фити.
Шта? - Схватио сам.
Знам да је океан волео када сам извлачио острва.
Јер су их твоји преци налазили!
Нове земље и села...
Вода их је све спајала.
И да сам ја океан
мислим да бих тражио...
не принцезу коврџаве косе,
да опет почнем.
То је најлепша ствар
коју си ми икада рекао.
Вероватно је требало то сачувати за Те Фити.
И јесам.
Моана од Мотунуиа, верујем, да си довела Мауиа преко великог мора.
Моана! Моана! Моана! Невероватна си!
Време је.
Иди и спаси свет.
Мауи!
Шта то радиш? -Налазим ти бољи улаз!
Нећемо успети! - Да, хоћемо! -Окрени се! - Нећу! - Моана, стани! - Нећу!
Јеси ли добро?
Мауи?
Рекао сам ти да окренеш брод.
Мислила сам да ћемо успети. -Ми?
Мислила сам да ћу успети.
Можемо да је поправимо! -Направили су је богови, не можеш да је поправиш!
Следећи пут ћемо бити пажљивији.
Те Ка се зауставио на граничнм острвима.
Он је лава!
Не може да иде у воду.
Наћи ћемо начин да одемо около.
Не враћам се.
Морамо да вратимо срце.
Удица ми је напукла. Још један ударац и готово је. -Мауи, мораш да вратиш срце.
Без моје удице, ја сам нико и ништа. -То није истина. Без моје удице, ја сам нико и ништа.
Овде смо јер си ти први украо срце.
Не, овде смо јер ти је океан рекао да си посебна и ти си поверовала.
Ја сам Моана од Мотунуиа.
Ући ћеш на мој брод. - Збогом, Моана.
Путоваћемо преко мора..., - Нећу да се убијем да би доказала да си нешто што ниси!
и вратићем срце Те Фити!
Океан ме је изабрао!
Изабрао је погрешно.
Мауи!
Зашто си ме довео овде?
Нисам права особа.
Мораш да изабереш неког другог.
Изабери неког другог!
Молим те!
Далеко си одмакла од гребена.
Бако?
Види се да сам изабрала праву тетоважу. - Бако!
Покушала сам, бако.
Ја...
Нисам могла...
Ниси ти крива.
Није требало да ти стављам толико бреме на леђа...
Бићу са тобом ако си спремна да одеш кући.
Зашто оклеваш?
Не знам.
Знам девојку са острва.
Увек стоји одвојено од гомиле.
Воли море и њене људе.
Породица је поносна на њу.
Понекад изгледа да је свет против тебе.
Путовање оставља ожиљак.
Али ожиљци зарастају и откривају где си
Људи које волиш ће те променити
Ствари које научиш, водиће те
И ништа не може да заустави
Тихи глас који је још унутра
И када тај глас почне да шапуће
Моана толико си прешла.
Моана слушај.
Знаш ли ко си?
Ко сам ја?
Ја сам девојка која воли своје острво.
Ја сам девојка која воли море.
Зове ме...
Ћерка сам поглавара.
Потомци смо путника,
Који су нашли пут преко света.
Зову ме...
Довела сам нас ту где смо.
Пловила сам и даље.
Ја сам све што сам научила али ме још увек зове...
И тај зов није тамо негде већ у мени,
Попут је плиме и осеке.
Носићу те увек у срцу
Подсећаш ме
Нека буде шта буде
Знам свој пут
ЈА САМ МОАНАААААА
Ја сам Моана од Мотунуиа.
Попни се на мој брод, пловићу преко мора и вратићу Те Фитино срце.
Те Ка не може да нас прати у води.
Ако прођемо гранична острва. Стићи ћемо до Те Фити.
Ништа што би разумео.
Јер си пиле.
Не!
Хеи-хеи!
Не, не!
Лепо!
Те Фити!
Мауи!
Вратио си се.
Али твоја удица.
још један ударац, и...
Те Ка мора да ме прво ухвати.
Чувам ти леђа, одабрана.
Иди, спаси свет.
Мауи.
Хвала.
Нема на чему.
Хеј... Те Ка!
Ајкулина глава.
Моана!
Однеси срце до спирале!
Те Фити.
Нестала је.
ТЕ КА!!
Нека ми дође.
Прешла сам цео хоризонт да те нађем
Знам ти име
Украли су ти срце
Али то те не дефинише
То ниси ти
Знаш ко си
Ко си заиста.
Те Фити.
Пиле је живо.
Жао ми је због удице.
Са или без удице, ја сам Мауи.
Те Фити!
Како си?
Оно што сам урадио било је погрешно.
Немам оправдање.
Жао ми је.
Не би било културно да одбијеш поклон од богиње.
Хвала.
Ценим твој лепи гест.
Недостајаћеш ми, батачићу.
Могао би да дођеш код нас.
Мом народу ће бити потребан налазач путева.
Већ га имају.
Видимо се, Мауи.
Видимо се, Моана.
Мама, тата!
Моана!
Можда сам отишла мало даље од гребена.
Пристаје ти.
Вратила се! - Моана!
Пуа!
Моана!
Крећемо на пут да нађемо
Ново острво где год да идемо
Имамо наше острво на уму
И када је време да нађемо нови дом, ми знамо пут
Истраживачисмо и читамо све знакове
Причамо приче наших старих у непрекидном ланцу
Знамо наш пут
ПРЕВОД И ОБРАДА розаник - гега
Тако сам сјајан.
Није ми помогло, зар не? Још увек сам окренут наглавачке.
Нека ме неко гурне.
Да будемо озбиљни? Да се зовем Себастијан,
и да имам леп јамајчански нагласак, помогли бисте ми.
Бисте, знате то.
Преузето са www.титлови.ком