Sinconizarea mandeajupanu
Subtitrarea: Thunder_oc/Avocatul31 Subtitrari-noi Team
Maestre Kaecilius.
Ritualul acela îţi va aduce numai tristeţe.
Ipocritule!
Provocare, Billy.
Haide, Billy. Cred că mă iei peste picior.
Nu, doctore.
"Feels So Good", Chuck Mangione, 1977.
- Serios, Billy, ai spus că va fi grea. - E din 1978.
Nu, Billy, cu toate că Feels So Good a intrat în top în 1978,
albumul a fost lansat în decembrie 1977.
- Nu, nu. Wikipedia spune că... - Mai verifică o dată.
- Când ai... ? - Unde păstrezi informaţiile astea inutile?
Inutile? Omul a dus o melodie în top 10 cu o trompetă.
Cum este, Billy?
- 1977. - Te rog.
- Te urăsc. - "E atât de bine", nu-i aşa?
Mă... mă ocup eu aici, Stephen. Ai terminat, poţi pleca, închidem noi.
- Ce-i asta? - O plagă prin împuşcare.
E uimitor că l-ai ţinut în viaţă.
Ar trebui să analizăm funcţiile cerebrale după testul pentru reflexe...
Cred că am găsit problema, dr. Palmer.
- I-ai lăsat un glonţ în cap. - Mulţumesc. Îi afectează măduva spinării.
Aveam nevoie de un specialist. Nick a spus că e în moartea cerebrală.
Ceva nu îmi miroase a bine.
Trebuie să ne grăbim.
Dr. West! Ce faceţi? Hei! - Îi prelevăm organele. E un donator.
- Încetaţi. Nu v-am dat acceptul. - Nici nu este nevoie.
Am declarat deja că este în moarte cerebrală.
Prematur. Trebuie să-l pregătim pentru o craniotomie suboccipitală.
- Nu vă las să operaţi un cadavru. - Ce vezi aici?
- Un glonţ? - Un glonţ perfect. Întărit.
A fost întărit cu un aliaj între plumb şi antimoniu.
Un metal toxic. Şi pe măsură ce alunecă spre lichidul cefalorahidian...
- Sistemul nervos central începe să cedeze. - Trebuie să mergem.
Pacientul nu e mort, însă e pe moarte. Tot mai vrei să-i prelevezi organele?
- Te voi asista. - Nu! Dr. Palmer mă va asista.
Mulţumesc.
- Porniţi monitorul, urgent. - Nu avem timp pentru asta.
- N-o poţi face cu mâna. - Pot şi o voi face.
Nu e momentul să te dai mare, Strange.
Şi acum 10 minute când ai declarat eronat ora decesului?
Nervul cranian intact.
Dr. West, acoperă-ţi ceasul.
Ştii, nu era nevoie să-l umileşti în faţa tuturor.
Nu trebuia nici să-i salvez pacientul.
Dar, ştii, uneori nu mă pot abţine.
- Nick e un doctor foarte bun. - Tu ai venit la mine.
- Da, păi, aveam nevoie de o altă părere. - Aveai deja o altă părere.
Însă tu aveai nevoie de una competentă.
Ei bine, un motiv în plus să fii neurochirurgul meu de gardă.
Ai putea face diferenţa.
- Nu pot să lucrez în măcelăria ta. - Hei! Uite, el...
Eu secţionez transversal nervii spinali
ca să stimulez neurogeneza sistemului nervos central.
Munca mea cel puţin va salva mii de vieţi mulţi ani de acum încolo.
La urgenţe salvez doar un idiot beţiv cu o armă în mână.
Da, ai dreptate. La urgenţe doar salvezi vieţi.
Nu ai faimă şi nici interviuri la CNN...
Păi, cred că va trebui să mă mulţumesc cu Nick.
Stai puţin. Tu nu... voi nu...
- Ce? - Dormiţi împreună.
Scuze, credeam că mi-am exprimat implicit dezgustul.
Explicit, de fapt.
Şi nu, am o regulă foarte strictă în privinţa întâlnirilor cu colegii.
- Serios? - Îi spun regula "Strange".
Bun! Mă bucur că ceva îmi poartă numele.
Ştii, am inventat o procedură de laminectomie ~decompresia coloanei~
şi totuşi, nimeni nu pare să vrea s-o numească tehnica "Strange".
Noi am inventat tehnica aceea.
Trebuie să recunosc că sunt impresionat de regula ta.
Uite, în seara asta ţin un discurs la cina organizată de o societate neurologice.
Vino cu mine.
O altă întâlnire cu discursuri? Ce romantic.
Îţi plăcea să mergi cu mine la chestiile astea.
- Ne distram. - Nu. Tu te distrai.
Nu aveau legătură cu noi, ci doar cu tine.
- Nu doar cu mine. - Stephen. Totul e despre tine.
Poate ne putem lega cu cratimă. Tehnica Strange-Palmer.
Palmer-Strange.
Billy! Ce ai pentru mine?
Un colonel al Forţelor Aeriene de 35 de ani şi-a zdrobit coloana vertebrală inferioară
într-un fel de armură experimentală. Fractură vertebrală mid-toracică.
Aş putea să-l ajut, dar la fel pot şi alte 50 de persoane.
Găseşte-mi ceva care să merite timpul meu.
Am o femeie de 68 de ani cu un gliom avansat de trunchi cerebral.
Da, vrei să-mi strici reputaţia perfectă? Categoric nu.
Sau o tânără de 22 de ani cu un implant electronic cerebral
pentru controlul schizofreniei, lovită de fulger?
Asta chiar sună interesant.
Îmi poţi trimite... am primit-o.
Hei.
E în regulă. O să fie bine.
Ce mi-au făcut?
Te-au adus de urgenţă cu elicopterul. Dar le-a luat ceva timp să te găsească.
Orele pentru remedierea leziunilor nervoase au trecut cât ai fost prins în maşină.
Ce mi-au făcut?!?
11 pini din oţel inoxidabil în metacarpiene.
Multiple rupturi de ligamente.
Leziuni severe ale nervilor mâinilor.
Ai stat pe masa de operaţie 11 ore.
Uită-te la fixatoarele astea.
Nimeni nu ar fi putut face mai bine.
Eu aş fi putut face mai bine.
- Nu. Nu. - Acordă-i timp corpului să se vindece.
M-aţi distrus.
În cât timp voi fi...
Dr. Strange... ţesuturile acelea încă se refac.
Acceleraţi procesul. Plasaţi stentul sub artera brahială până la artera radială.
E posibil.
La stadiu experimental şi costisitor, dar este posibil.
Am nevoie doar să fie posibil.
Sus.
Arată-mi puterea ta.
- E inutil. - Nu e inutile, omule, poţi s-o faci.
Atunci răspunde-mi la o întrebare, rezidentule.
Ai cunoscut pe cineva cu o leziune nervoasă atât de severă
să facă asta şi să se recupereze?
Da, un tip. Accident de muncă. Şi-a fracturat coloana.
A paralizat şi avea picioarele atrofiate.
Avea dureri în umeri de la căruţul cu rotile.
Venea de 3 ori pe săptămână.
Apoi nu a mai venit. Am crezut că a murit.
Câţiva ani mai târziu a trecut pe lângă mine pe stradă.
- Mergea? - Da, mergea.
Baliverne. Arată-mi dosarul lui.
O să-mi ia ceva timp să extrag dosarul din arhivă.
Dar dacă asta dovedeşte că vă înşelaţi,
merită efortul.
Am analizat toate cercetările tale.
Am citit toate scrisorile pe care mi le-ai trimis...
însă nu vor fi de folos.
Eu... cred că nu realizezi cât de severe sunt leziunile...
- Uite cum stă treaba, eu... - În cel mai bun caz aş încerca şi aş eşua.
Înţeleg. Uite care e problema, eu...
- Ce vrei de la mine e imposibil, Stephen. - Haide...
- Am propria reputaţie de menţinut. - Etienne, aşteaptă.
- Nu pot să te ajut şi nu pot nici alţii. - Nu. Nu, nu, aşteaptă!
Bună.
Te-a refuzat.
E limitat.
Există o nouă procedură în Tokyo. Racolează donatori de celule stem,
le recoltează şi realizează o orteză în 3D.
Dacă aş putea face rost de un împrumut, doar...
- Stephen... - Un mic împrumut, 200.000.
Stephen. Mereu ai cheltuit banii la fel de repede cum i-ai făcut,
dar acum cheltui bani pe care nu-i ai.
Poate e timpul să te opreşti.
Nu. Nu e momentul să mă opresc.
Pentru că, după cum vezi, nu fac progrese!
Dar asta nu mai e medicină. E obsesie.
Unele lucruri nu se pot remedia.
- Viaţa fără munca mea... - E tot viaţă.
Nu e sfârşitul. Mai sunt şi alte lucruri care pot da sens vieţii tale.
Ce lucruri? Tu?
Acum trebuie să-ţi ceri scuze.
Acum trebuie să pleci.
Bine. Nu mai pot să văd cum îţi faci asta.
- E prea dificil pentru tine, aşa-i? - Da, este.
- Mi se rupe sufletul să te văd aşa. - Nu. Nu mă compătimi.
- Nu te compătimesc. - Da? Atunci ce cauţi aici?
Ai adus brânză şi vin de parcă am fi nişte vechi prieteni care merg la un picnic?
Nu suntem prieteni, Christine. Eram aproape iubiţi.
Îţi plac poveştile lacrimogene, nu-i aşa? Asta sunt eu pentru tine?
Sărmanul Stephen Strange, un caz social.
În sfârşit are nevoie de mine. Un alt rebut al umanităţii pe care să lucrez.
Îl repari şi îl trimiţi înapoi în lume, iar inima îţi exultă...
Atât de mult îţi pasă! Nu-i aşa?!?
La revedere, Stephen.
Ţi-am spus eu!
Pangborn, J. Spitalul General Metropolitan.
Haide, omule! Unde-i competiţia?
Vorbeşti cam mult!
Jonathan Pangborn, leziuni ale nervilor spinali între vertebrele C7-C8, vindecat.
- Cine eşti? - Paralizat de la piept în jos.
Paralizie parţială a membrelor superioare.
Nu te cunosc.
Stephen Strange. Sunt neurochirurg. Am fost neurochirurg.
De fapt, ştii ce, omule? Te cunosc.
Am venit la cabinetul tău odată. Ai refuzat să mă vezi.
Nu am trecut niciodată de asistentul tău.
- Nu puteai fi tratat. - Nu îţi aducea faimă, aşa-i?
Ai revenit dintr-un loc fără cale de întoarcere!
Eu... încerc să-mi găsesc o cale de întoarcere.
Hei, Pangborn, mai joci sau nu?
Bine.
Renunţasem la corpul meu.
M-am gândit că mintea era singurul lucru care mi-a mai rămas.
Trebuia să încerc să-i ridic nivelul.
Aşa că m-am aşezat printre maeştri spirituali şi femei sacre.
Străinii m-au cărat pe braţe până în vârful munţilor să văd oamenii sfinţi.
În cele din urmă, mi-am găsit maestrul.
Mintea mi-a fost elevată. Şi spiritul întărit.
Şi cumva...
- Trupul s-a vindecat. - Da.
Erau secrete mult mai profunde de învăţat,
însă nu am avut înţelepciunea să le înţeleg.
M-am mulţumit cu miracolul meu şi m-am întors acasă.
Locul pe care îl cauţi se numeşte Kamar-Taj.
- Însă preţul e mare. - Cat?
Nu mă refer la bani.
Succes.
Dă-mi mingea!
Kathmandu, Nepal
Mă scuzaţi. Kamar-Taj?
Ştiţi unde se află Kamar-Taj?
"Himalayan Healing! Descoperă liniştea! Descoperă-te pe tine!"
Kamar-Taj?
Kamar-Taj...
Bine.
- Băieţi, eu... nu am bani. - Ceasul.
- Nu, vă rog. E tot ce mi-a rămas. - Ceasul.
Bine.
Cauţi Kamar-Taj?
Serios? Eşti sigur că ne aflăm unde trebuie?
Tipul ăla seamănă puţin cu un... Kamar-y Taj-y.
Cândva am fost şi eu ca tine.
Şi eu am fost... lipsit de respect.
Aşa că pot să-ţi dau un sfat?
Uită tot ce crezi că ştii.
În regulă.
Sanctuarul maestrului nostru. Cea Antică.
Cea Antică? Care-i numele ei real?
Da. Să uit tot ce cred că ştiu. Scuze.
Mulţumesc pentru...
Bine, asta-i... o chestie...
Mulţumesc.
Salut.
Mulţumesc. Şi mulţumesc.
Mulţumesc, Cea Antică... pentru că... m-ai primit...
Cu multă plăcere.
- Cea Antică. - Mulţumesc, maestre Mordo.
Mulţumesc, Maestre Hamir!
Domnule Strange!
- Doctor, de fapt. - Păi, nu. Nu mai sunteţi cu siguranţă.
Nu de asta aţi venit aici? Aţi trecut prin multe operaţii.
- Şapte, nu-i aşa? - Da...
- Bun ceaiul. - Da.
Aţi vindecat un individ pe nume Pangborn? Un individ paralizat.
- Într-un fel. - L-aţi ajutat să meargă din nou.
Da.
Cum aţi reuşit să vindecaţi o secţionare nervoasă completă între vertebrele C7-C8?
Nu am vindecat-o.
Nu putea umbla. Eu l-am convins că poate.
Doar nu sugeraţi că a fost o dereglare psihosomatică?
Când reconectaţi un nerv secţionat,
dvs. îl vindecaţi sau corpul?
Celulele.
Iar celulele sunt programate să se regenereze în diferite moduri.
Corect.
Şi dacă v-aş spune că propriul dvs. corp poate fi convins
să se regenereze în diferite moduri.
Te referi la regenerarea celulară.
Asta e... o tehnologie medicală inovatoare.
De aceea lucraţi aici fără un comitet medical executiv?
Şi... în ce stadiu este tratamentul vostru?
E complet.
Deci aţi găsit o cale să reprogramaţi celulele nervoase să se vindece singure?
Nu, dle Strange.
Ştiu cum să reorientez spiritul să vindece trupul.
- Spiritul... să vindece trupul. - Da.
În... în... în... regulă. Cum facem asta? De unde începem?
Nu-ţi place ghidul ăsta?
Nu. E... e foarte bun. Doar că... ştii, l-am mai văzut.
În magazinele cu suveniruri.
Dar asta?
- Acupunctură, minunat. - Da?
Dar... asta?
Îmi arăţi imaginea unei rezonanţe magnetice? Nu-mi vine să cred.
Acele hărţi au fost desenate de cineva care vedea parţial, dar nu şi întregul.
Am cheltuit şi ultimul dolar să ajung aici
pe un bilet doar dus, iar tu îmi vorbeşti despre vindecarea prin credinţă?
Eşti un om care priveşte lumea prin gaura cheii,
şi ţi-ai petrecut toată viaţa încercând să măreşti acea gaură.
Să vezi mai multe, să acumulezi mai mult. Şi acum când ai auzit că se poate mări
în moduri inimaginabile, refuzi şansa asta?
Nu, o refuz pentru că nu cred în basme
cu chakre, cu energie, sau puterea credinţei.
Nu există spirit!
Noi suntem făcuţi din materie şi nimic mai mult.
Suntem doar o particulă minusculă într-un univers indiferent.
- Te desconsideri prea mult. - Crezi că poţi vedea prin mine, nu-i aşa?
Ei bine, nu poţi. Însă eu văd prin tine!
- Ce mi-ai făcut? - Am separat forma astrală de cea fizică.
Ce-ai pus în ceaiul ăla? Psilocibina? LSD?
E doar ceai.
Cu puţină miere.
Ce s-a întâmplat?
Pentru o clipă ai intrat în dimensiunea astrală.
- Poftim? - Locul în care sufletul e separat de trup.
- De ce îmi faci asta? - Să-ţi arăt câte lucruri nu ştii.
Deschide ochiul.
Nu! Nu... Nu! Rahat!
Doamne! Doamne! Doamne!
Nu, nu, nu! Ce se întâmplă?
Nu-i real, nu-i aşa?
Pulsul îi creşte periculos de mult.
Mie mi se pare că e în regulă.
Crezi că ştii cum funcţionează lumea?
Crezi că universul ăsta material este totul?
Ce este real?
Ce mistere se află dincolo de percepţiile tale?
La originea existenţei, mintea şi materia se întâlnesc.
Gândurile definesc realitatea.
Universul acesta este doar unul dintr-un număr infinit.
Lumi nemărginite.
Unele binevoitoare şi revigorante;
Altele pline de răutate şi înfometare.
Locuri întunecate, unde există puteri mai vechi decât timpul...
hămesite... şi în aşteptare.
Cine eşti dumneata în acest vast multivers, dle Strange?
Ai văzut asta în vreun magazin de suveniruri?
Învaţă-mă!
Nu.
Nu... Nu!
Nu, nu, nu, nu nu nu nu!
Nu! Deschide uşa! Te rog!
Vă mulţumesc, maeştrilor.
Crezi că am greşit că l-am alungat?
Au trecut 5 ore şi este încă la uşă.
Există o putere în el.
Încăpăţânare, aroganţă, ambiţie... Le-am mai întâlnit.
Îţi aminteşte de Kaecilius?
Nu voi mai ghida un alt discipol talentat către putere,
doar ca să-l pierd în favoarea întunericului.
Pe mine nu m-ai pierdut. Mi-am dorit puterea să-mi înfrâng inamicii.
Tu mi-ai oferit puterea să-mi înfrâng demonii.
Şi să trăiesc după legea naturii.
Niciodată nu scăpăm de demoni, Mordo.
Învăţăm doar să trăim deasupra lor.
Kaecilius are încă paginile furate.
Dacă le descifrează, va aduce năpastă asupra noastră.
Ne-ar putea aştepta zile întunecate.
Poate Kamar-Taj ar putea avea nevoie de un om precum Strange.
Nu mă lăsaţi afară.
Nu am unde să mă duc.
Mulţumesc.
Pat.
Odihneşte-te.
Meditează...
dacă poţi.
Cea Antică va trimite după tine.
Ce-i asta? Mantra mea?
E parola de la Wi-Fi.
Nu suntem sălbatici.
Timpul îţi va arăta cât de mult te iubesc. Christine
Limbajul artelor mistice este la fel de vechi precum civilizaţia.
Vrăjitorii din antichitate au numit utilizarea acestui limbaj "vrajă".
Însă dacă acel termen ofensează percepţiile tale moderne,
poţi să-l numeşti "program".
Codul sursă care conturează realitatea.
Noi utilizăm energia
obţinută din alte dimensiuni ale multiversului,
pentru a crea vrăji,
pentru a forma scuturi
şi arme
pentru a face magie.
Dar... chiar dacă degetele mele ar putea face asta,
Mâinile mele doar vor flutura prin aer. Adică...
cum ajung să fac ceea ce faci tu?
Cum ai ajuns să refaci nervii afectaţi sever,
şi să reasamblezi o coloană vertebrală umană os cu os?
Prin studiu şi practică. Ani de zile.
Salut.
- Dle Strange. - Stephen, te rog.
Şi dumneata eşti?
- Wong. - Wong.
Doar Wong? Precum... Adele?
Sau... Aristotel.
Drake. Bono.
Eminem.
Cartea soarelui invizibil.
Astronomia Nova.
Codex Imperium.
Cheia lui Solomon.
- Ai citit toate astea? - Da.
- Vino cu mine. - În regulă.
Secţiunea asta e rezervată maeştrilor.
Însă la alegerea mea şi alţii o pot folosi.
Ar trebui să începem cu Maxim's Primer.
Cum stai cu sanscrita?
Folosesc fluent Google Translate.
Citeşte. Sanscrita clasică.
Acelea ce sunt?
Colecţia privată a Celei Antice.
Deci sunt interzise?
Nicio ştiinţă nu e interzisă în Kamar-Taj. Doar anumite practici.
Acele cărţi sunt mult prea avansate pentru oricine în afară de Vrăjitorul Suprem.
Asta are pagini lipsă.
Asta-i Cartea lui Cagliostro. "Studiul timpului".
Unul dintre ritualuri a fost furat de un fost maestru.
Un zelot pe nume Kaecilius.
Imediat după ce l-a sugrumat pe fostul bibliotecar,
şi l-a lăsat fără cap.
Acum eu sunt gardianul acestor cărţi.
Dacă un volum din aceste colecţii ar fi furat din nou, eu voi şti.
Iar tu vei fi mort înainte să părăseşti campusul.
Şi dacă e vorba doar de o întârziere?
Există vreo taxă despre care ar trebui să ştiu? Sau poate...
Ştii, oamenii obişnuiau să creadă că sunt amuzant.
Lucrau pentru tine?
În regulă. Mi-a făcut plăcere să vorbesc cu tine
îţi mulţumesc pentru cărţi, pentru povestea terifiantă
şi pentru ameninţarea cu moartea.
Acum vom obţine puterea cu care îl vom distruge pe cel ce ne-a trădat.
Cel care trădează lumea.
Abilitatea inelului pentru portaluri este esenţială pentru artele mistice.
Ne permite să călătorim prin multivers.
Trebuie doar să vă concentraţi.
Vizualizaţi.
Observaţi destinaţia cu mintea.
Priviţi dincolo de lumea din faţa voastră.
Imaginaţi-vă fiecare detaliu.
Cu cât este mai clară imaginea, cu atât mai repede şi mai uşor,
va apărea portalul.
Suficient.
Aş dori să vorbesc un moment cu dl Strange.
Desigur.
- Mâinile mele. - Nu e vorba despre mâinile tale.
Cum să nu fie vorba de mâinile mele?
Maestre Hamir.
Mulţumesc, maestre Hamir.
Nu poţi birui un râu să-l supui.
Trebuie să te laşi purtat de curent, şi să-i foloseşti puterea în avantajul tău.
Îl... îl controlez abandonând controlul? Nu are sens.
Nu totul are sens. Nu totul trebuie să aibă.
Inteligenţa ta te-a condus departe în viaţă.
Dar nu te va duce mai departe.
Cedează, Stephen.
Înfrânează-ţi mândria
şi puterea ta va creşte.
Vino cu mine.
- Stai. Asta este... - Everestul.
- E minunat. - Da, ai dreptate. E frig, dar... e frumos.
La temperatura asta, o persoană poate rezista 13 minute
înainte să sufere pierderea permanentă a funcţiilor vitale.
Minunat.
Dar tu vei intra probabil în stare de şoc în primele 2 minute.
Poftim?
- Cedează, Stephen. - Nu, nu! Nu!
- Cum se descurcă recrutul nostru? - Vom vedea.
În orice clipă.
Nu, nu din nou.
Poate ar trebui...
- Stephen. - Wong.
- Ce doreşti, Strange? - Cărţi despre proiecţia astrală.
- Nu eşti pregătit pentru asta. - Pune-mă la încercare, Beyonce.
Haide. Doar ai auzit de ea. E o vedetă faimoasă, nu?
Tu zâmbeşti vreodată?
Haide, dă-mi cartea.
Nu.
Cândva, în încăperea asta, m-ai implorat să te las să înveţi.
Acum mi se spune că pui la îndoială fiecare lecţie, că preferi să înveţi singur.
Cândva, în camera asta, mi-ai spus să deschid ochii.
Acum mi se spune să accept orbeşte reguli care nu au niciun sens.
Precum regula care interzice deschiderea unui portal spre bibliotecă?
- Wong m-a turnat? - Avansezi rapid cu abilităţile magice.
Ai nevoie de un spaţiu sigur să exersezi formulele magice.
Acum te afli în Dimensiunea Oglinzilor.
Întotdeauna prezentă, dar ascunsă.
Lumea reală nu este afectată de ceea ce se întâmplă aici.
Folosim Dimensiunea Oglinzilor să ne antrenăm, să supraveghem,
şi uneori să împiedicăm ameninţările.
Nu vrei să fii blocat aici fără inelul pentru portaluri.
Stai puţin. Scuze, cum adică, ameninţări?
Cunoaşterea unui multivers infinit
include şi cunoaşterea pericolelor infinite.
Şi dacă ţi-aş spune tot ceea ce nu ştii încă, ai fugi de aici terorizat.
Deci, ce vârstă are?
Nimeni nu cunoaşte vârsta Vrăjitorului Suprem.
Se ştie doar că este de origine celtică şi nu vorbeşte niciodată despre trecutul ei.
O urmezi fără să ştii nimic?
Ştiu că e statornică, dar imprevizibilă.
Nemiloasă, dar amabilă.
Ea m-a făcut ceea ce sunt.
Ai încredere în maestrul tău. Şi nu-ţi pierde calea.
- Precum Kaecilius? - Exact.
Îl cunoşteai?
Când a venit la noi, pierduse toate persoanele pe care le-a iubit vreodată.
Era un om îndurerat şi năpăstuit,
căutând răspunsuri în artele mistice.
Un discipol strălucit, însă era orgolios, încăpăţânat.
S-a îndoit de Cea Antică, a respins învăţăturile noastre.
A părăsit Kamar-Taj.
Discipolii lui l-au urmat precum oile
seduşi de o doctrină falsă.
- A furat ritualul interzis, aşa-i? - Da.
Da.
Şi ce-a făcut?
Gata cu întrebările.
- Ce-i asta? - Asta-i o întrebare.
E o relicvă.
Unele magii sunt prea puternice de susţinut, aşa că o impregnăm în obiecte.
Permiţându-le să absoarbă tensiunea pe care noi nu o putem susţine.
Asta este Sceptrul Tribunului Viu.
Există multe relicve.
Sceptrul lui Watoomb.
Cizmele Electrice ale lui Voltor.
Parcă ţi se împleticeşte limba, nu? Eu când o să am relicva mea?
- Când vei fi pregătit. - Cred că sunt pregătit.
Eşti pregătit când relicvă spune că eşti pregătit.
Acum,
invocă o armă.
Da.
Luptă! Luptă ca şi cum viaţa ta ar depinde de asta!
Pentru că într-o bună zi, ar putea depinde.
Christine
Îţi mai trimit un e-mail încă o dată ca să...
Wong?
Bine.
Mai întâi, deschide Ochiul lui Agamotto.
În regulă.
Dumnezeule.
Dormammu.
Dimensiunea Întunecată.
Viaţa eternă?
Opreşte-te!
Imixtiunea cu probabilitatea continuumului spaţiu-timp este interzisă!
Eu... am făcut doar exact ceea ce scrie în carte!
Şi ce scrie în carte despre pericolele executării acestui ritual?
Da, nu ştiu. Nu ajunsesem încă la partea aia.
Manipulările temporale pot crea ramificaţii în timp.
Deschideri dimensionale instabile.
Paradoxuri spaţiale! Bucle temporale!
Vrei să fii blocat să retrăieşti acelaşi moment în continuu,
sau să nu exişti deloc?
Ar fi trebuit să pună un avertisment înainte de chestia asta.
Curiozitatea ta putea să te omoare.
Tu nu manipulai continuumul spaţiu-timp,
îl distrugeai.
Noi nu intervenim în legile naturale. Noi le apărăm.
Cum ai învăţat să faci asta?
Unde ai învăţat litania cuvintelor necesare să înţelegi asta?
Am o memorie fotografică.
Aşa mi-am luat doctoratul în medicină şi filozofie în acelaşi timp.
Ceea ce ai făcut necesită mai mult decât o memorie bună.
Ai fost născut pentru artele mistice.
- Şi totuşi, mâinile încă îmi tremură. - Deocamdată, da.
- Nu pentru totdeauna? - Nu suntem profeţi.
Când o să începi să-mi spui ce suntem?
În timp ce eroi precum Răzbunătorii protejează lumea de pericolele fizice,
noi, vrăjitorii, o apărăm împotriva ameninţărilor mistice.
Cea Antică este ultima dintr-un lung şir de Vrăjitori Supremi
care duc înapoi mii de ani până la părintele artelor mistice,
măreţul Agamotto.
Acelaşi vrăjitor care a creat Ochiul pe care tu l-ai împrumutat atât de nesăbuit.
Agamotto a construit 3 sanctuare în locuri de putere,
acolo unde acum sunt oraşe mari.
Uşa asta duce la sanctuarul din Hong Kong,
uşa aia duce la sanctuarul din New York.
Iar uşa asta, la sanctuarul din Londra.
Împreună, sanctuarele generează un scut protector în jurul lumii noastre.
Sanctuarele protejează lumea, iar noi, vrăjitorii...
- Protejăm sanctuarele. - Împotriva cui?
Altor fiinţe dimensionale care ne ameninţă universul.
Precum Dormammu?
Unde ai învăţat acest nume?
Am citit asta în Cartea lui Cagliostro. De ce?
Dormammu sălăşluieşte în Dimensiunea Întunecată.
Mai presus de timp.
Este un cuceritor cosmic, distrugătorul lumilor.
O fiinţă cu o putere infinită şi cu foame nesfârşită,
într-o misiune de a invada fiecare univers
şi de a aduce toate lumile în Dimensiunea sa Întunecată.
Şi cel mai mult dintre toate îi este foame de Pământ.
Paginile pe care le-a furat Kaecilius.
Un ritual pentru a-l contacta pe Dormammu
şi pentru a atrage putere din Dimensiunea Întunecată.
Bine. Bine.
Eu... mă retrag. Am venit aici să-mi vindec mâinile,
nu să lupt într-un război mistic.
Londra.
Kaecilius!
Nu!
Wong? Mordo?
Strada Bleecker numărul 177A
Alo?
Daniel. Văd că te-au făcut Maestru al Sanctuarului.
Ştii ce înseamnă asta?
Că o să mori protejându-l.
Opriţi-vă!
De cât timp eşti la Kamar-TaJ, dle... ?
Doctor.
- Doar Doctor? - Numele este Strange ~Ciudat~.
Poate. Cine sunt eu să judec?
Nu ştii să foloseşti asta, nu-i aşa?
Ce?
- O să mori aici. - Încetează.
Am spus să încetezi!
Nu poţi să opreşti asta, dle Doctor.
Ce... uite, nici măcar nu ştiu la ce te referi prin "asta".
Este sfârşitul şi începutul.
Cei mulţi devin cei puţini, devin Unicul.
Uite, dacă nu o să începi să vorbeşti logic,
o să trebuiască să-ţi pun asta la loc.
Spune-mi, dle Doctor.
În regulă, uite. Numele meu este Dr Stephen Strange.
Eşti doctor?
- Da. - Un om de ştiinţă.
Înţelegi legile naturii. Toate lucrurile îmbătrânesc. Toate lucrurile mor.
În cele din urmă, soarele nostru se va stinge
universul nostru se va răci şi va pieri.
Dar Dimensiunea Întunecată...
este un loc dincolo de timp.
- Ajunge. Îţi pun asta la loc. - Lumea asta nu trebuie să moară, doctore.
Lumea asta îşi poate ocupa locul de drept printre atâtea altele,
ca parte a Unicului.
Măreţul şi minunatul Unic.
Iar noi putem trăi pentru totdeauna.
Serios?
Ce câştigi din această utopie dimensională New Age?
Acelaşi lucru ca şi tine. Ca toţi ceilalţi. Viaţa. Viaţa eternă.
Oamenii gândesc în termeni de bine şi rău,
când în realitate timpul este adevăratul inamic al nostru al tuturor.
Timpul ucide totul.
Dar oamenii pe care i-ai ucis tu?
Minuscule, defecte de moment într-un univers indiferent.
Da. Vezi tu,
înţelegi ce facem?
Lumea nu este ceea ce ar trebui să fie. Umanitatea tânjeşte după viaţa eternă,
după o lume mai presus de timp, pentru că timpul ne înrobeşte.
Timpul este o insultă.
Moartea este o insultă.
Doctore...
Noi nu căutăm să conducem această lume.
Căutăm să o salvăm, să o predăm lui Dormammu,
care este scopul tuturor evoluţiilor,
"De ce-ul" tuturor existenţelor.
Vrăjitorul Suprem apără existenţa.
Ce te-a adus la Kamar-Taj, doctore?
A fost iluminarea?
Puterea?
Ai venit să fii vindecat, la fel ca noi toţi.
Kamar-Taj este un loc care strânge lucruri stricate.
Cu toţii am venit cu promisiunea de a fi vindecaţi,
dar în loc de asta, Cea Antică ne-a dat trucuri de salon.
Magia adevărată o ţine pentru ea.
Te-ai întrebat vreodată cum a reuşit să trăiască atât de mult?
Am văzut ritualurile în Cartea lui Cagliostro.
Aşadar, ştii.
Ritualul îmi dau puterea de a o înlocui de la putere pe Cea Antică
şi să-i distrug sanctuarele,
Să las să intre Dimensiunea Întunecată.
Pentru că, ceea ce strânge Cea Antică, Dormammu dă gratis.
Viaţa, veşnicia.
El nu este distrugătorul lumilor, doctore, este salvatorul lumilor.
Nu. Adică, haide. Uită-te la faţa ta.
Dormammu te-a făcut un ucigaş.
Cât de bun poate fi regatul său?
Asta ţi se pare amuzant?
Nu. Nu, doctore.
Ceea ce este amuzant este că ţi-ai pierdut inelul care deschide portaluri.
- Dle, pot să te ajut? - Dr. Palmer, unde este?
- Dle, trebuie să... - Unde este?
La cabina asistentelor.
Christine!
- Stephen? Dumnezeule. Ce... - Trebuie să mă duci
la o masă de operaţie acum. Doar tu.
Acum! Nu am timp deloc!
- Ce s-a întâmplat? - Am fost înjunghiat. Tamponadă cardiacă.
Cu ce eşti îmbrăcat?
- Cavitatea toracică este în regulă. - Sângele... este în sacul pericardic.
Nu. Nu, nu, nu, nu, nu, nu! Stephen! Stephen!
Haide, haide!
Puţin mai sus.
Te rog, ai grijă cu acul.
Stephen?
- Dumnezeule. La ce mă uit? - Corpul meu astral.
- Eşti mort? - Nu, Christine, dar sunt pe moarte.
Sigur. Sigur.
Da. În regulă. Bine.
Eu... nu am mai văzut o asemenea rană.
Cu ce ai fost înjunghiat?
Nu ştiu.
- Acum o să trebuiască să dispar. - Nu, eu...
Ţine-mă în viaţă, bine?
Bine! Bine.
Rahat!
Se încarcă cu 200 Jouli
Stephen, haide.
- Curentează-mă din nou! - Nu mai face asta!
Măreşte voltajul şi curentează-mă din nou.
- Nu, îţi bate inima! - Fă-o!
Dumnezeule!
- Eşti în regulă? - Bună.
Bine.
După tot acest timp, apari aici pur şi simplu...
- Zburând din corpul tău? - Da, ştiu.
Apropo, şi mie mi-a fost dor de tine.
Ţi-am scris 2 e-mail-uri, dar nu mi-ai răspuns.
De ce ţi-aş fi răspuns?
Christine, îmi pare foarte, foarte rău.
Pentru totul. Şi ai avut dreptate,
am fost un nemernic absolut. Te-am tratat groaznic...
- Iar tu meritai mult mai mult. - Opreşte-te. Evident eşti în şoc.
Adică, ce naiba se petrece?
Unde ai fost?
Ei bine, după ce medicina occidentală a eşuat în ce mă priveşte,
m-am îndreptat spre est şi am ajuns în Kathmandu.
- Kathmandu? - Da.
- Ce, precum în cântecul lui Bob Seger? - 1975, "Beautiful Loser", faţa A. Şi apoi,
am mers într-un loc numit Kamar-Taj
şi am discutat cu cineva numită Cea Antică, şi...
- Aşadar, te-ai înscris într-o sectă. - Nu, n-am făcut asta. Nu chiar. Adică,
m-au învăţat să acced la nişte puteri despre care nici n-am ştiut niciodată că există.
- Da, sună ca o sectă. - Nu este o sectă.
- Ei bine, asta ar spune un sectant. - Nu...
Stai, Stephen... ce crezi că faci?
Am întârziat la o întâlnire a sectei.
- Asta este o nebunie. - Da.
Unde te duci?
Spune-mi adevărul.
Ei bine, un vrăjitor puternic, care s-a predat unei entităţi antice,
care poate înfrânge însăşi legile fizicii, a încercat din greu să mă omoare,
dar l-am lăsat legat în lanţuri în Greenwich Village,
iar cea mai rapidă modalitate de a ajunge acolo este printr-un portal dimensional
pe care l-am deschis în debaraua cu produse de curăţat.
În regulă. Nu-mi spune. Bine.
Chiar trebuie să plec.
Strange!
- Eşti în regulă. - Un termen relativ, dar, da, sunt bine.
Mantia Levitaţiei.
A venit la tine.
Nu este o ispravă minoră.
Este o chestie instabilă.
E reuşit să fugă.
- Kaecilius? - Da.
Poate modifica spaţiul şi timpul după voinţă.
Modifica materia în afară Dimensiunii Oglinzii? În lumea reală?
Da.
- Câţi mai erau? - Doi.
- Pe unul l-am izolat în deşert. - Şi celălalt?
Cadavrul lui este în hol.
- Maestrul Drumm era în foaier. - A fost dus înapoi la Kamar-Taj.
Sanctuarul din Londra este pierdut.
Acum rămân doar sanctuarele din New York şi Hong Kong
care să ne apere de Dimensiunea Întunecată.
Tu ai apărat sanctuarul din New York de atac.
Când maestrul său moare, are nevoie de un altul,
maestre Strange.
Nu.
Mă numesc dr. Strange.
Nu maestrul Strange, nu dl Strange,
ci doctor Strange.
Când am devenit doctor, am depus un jurământ să nu fac rău.
Şi tocmai am omorât un om! Nu o să mai fac asta din nou.
Am devenit doctor să salvez vieţi, nu ca să le iau.
Ai devenit doctor să salvezi o viaţă mai presus de toate celelalte.
A ta.
- Încă vezi prin mine, nu-i aşa? - Văd ceea ce am văzut întotdeauna.
Mândria ta extrem de exagerată.
Vrei să te întorci la amăgirea că poţi controla orice,
chiar şi moartea, pe care nu o poate controla nimeni.
Nici măcar strălucitul doctor Stephen Strange.
Nici măcar Dormammu?
El oferă nemurirea.
Frica noastră de moarte îi dă viaţă lui Dormammu.
- El se hrăneşte cu asta. - Aşa cum tu te hrăneşti din el?
Îmi vorbeşti despre controlul morţii. Ei bine, eu ştiu cum o faci tu.
Am văzut ritualurile lipsă din Cartea lui Cagliostro.
Măsoară-ţi următoarele cuvinte cu mare atenţie, doctore.
Pentru că s-ar putea să nu-ţi placă?
Pentru că s-ar putea să nu ştii ce spui.
- Despre ce vorbeşte? - Vorbesc despre viaţa ei lungă.
Sursa nemuririi ei.
Îşi trage puterile din Dimensiunea Întunecată ca să rămână în viaţă.
Asta nu este adevărat.
Am văzut ritualurile funcţionând.
Ştiu cum faci asta.
Odată ce se vor regrupa, zeloţii se vor întoarce.
O să ai nevoie de întăriri.
- Nu este cine crezi tu că este. - Nu ai dreptul să spui asta.
Nu ai nicio idee de responsabilitatea care este pe umerii săi.
Nu, şi nu vreau să ştiu.
- Eşti un laş. - Pentru că nu sunt un criminal?
Zeloţii ăia ne vor ucide pe toţi,
iar tu nu-ţi poţi aduna tăria să-i ucizi primul?
- Ce crezi că tocmai am făcut? - Ţi-ai salvat propria viaţă!
Şi apoi te-ai văicărit despre asta ca un câine rănit.
Când tu ai fi făcut-o foarte uşor?
Habar nu ai de lucrurile pe care le-am făcut eu...
Şi răspunsul este "da".
- Fără ezitare. - Chiar dacă există o altă cale?
- Nu există o altă cale. - Îţi lipseşte imaginaţia.
Nu, Stephen. Ţie îţi lipseşte şira spinării.
S-au întors.
Trebuie să punem capăt acestui lucru. Acum!
Strange! Treci aici jos şi luptă!
Dimensiunea Oglinzilor.
Aici înăuntru nu poţi afecta lumea reală.
Cine râde acum, cretinule?
Eu.
Nu au inelul care deschide portaluri. Adică, nu pot să fugă, nu-i aşa?
Fugi!
Legătura lor cu Dimensiunea Întunecată îi face
mai puternici în Dimensiunea Oglinzilor.
Nu pot afecta lumea reală, dar în continuare ne pot ucide pe noi.
Asta nu a fost ceva inteligent. A fost o sinucidere!
Asta este ilar.
Asta a fost o greşeală.
Este adevărat.
Cu adevărat îşi trage puterile din Dimensiunea Întunecată.
Kaecilius.
Am venit la tine distrus,
pierdut, sângerând.
Am avut încredere în tine să-mi fii profesoară, iar tu mi-ai spus minciuni.
Am încercat să te protejez.
- De adevăr? - De tine însuţi.
- Acum am un alt profesor. - Dormammu te înşeală.
Nu ştii ce este el cu adevărat.
Viaţa lui eternă nu este un paradis, ci un chin.
Mincinoaso.
- Christine! - Glumeşti?
Dumnezeule.
Nu îi bate inima. Are un stop cardiac...
- Neurogenic? - Da.
Nick?
Trebuie să-i eliberezi presiunea din creier.
- Îi scade în continuare. - O pierdem!
Trebuie să-i măriţi oxigenul!
- Am nevoie de căruciorul cu echipamente! - Are pupilele dilatate!
Nu are reflexe. Nu înregistrăm nicio activitate cerebrală.
Ce faci?
Haide, eşti pe moarte!
Trebuie să te întorci în corpul tău acum. Nu mai ai timp.
Timpul este relativ. Corpul tău nici măcar nu a atins solul încă.
Mi-am petrecut foarte mulţi ani privind prin timp,
căutând exact acest moment.
Dar nu pot să văd mai departe de el.
Am prevenit nenumărate viitoruri groaznice.
Şi după fiecare, întotdeauna venea altul.
Şi toate duc aici, niciodată mai departe.
Crezi că ăsta e momentul în care mori.
- Te întrebi ce văd în viitorul tău? - Nu.
- Ba da. - Nu ţi-am văzut niciodată viitorul.
Doar posibilităţile sale.
Ai o mare capacitate de a face bine.
Întotdeauna ai excelat,
dar nu pentru că doreşti succesul,
ci pentru că te temi de eşec.
Asta m-a făcut un doctor grozav.
Exact asta te-a împiedicat să atingi măreţia.
Aroganţa şi frica te împiedică în continuare
să înveţi cea mai simplă şi mai importantă lecţii dintre toate.
Care?
Nu e vorba despre tine.
Când ai venit prima dată la mine,
m-ai întrebat cum am putut să îl vindec pe Jonathan Pangborn.
Nu l-am vindecat.
El şi-a canalizat energia dimensională direct în corpul său.
- Foloseşte magia ca să meargă. - Constant.
A avut de ales,
să revină la viaţa sa
sau să servească ceva mai mare decât el.
Aşadar, aş putea să am din nou mâinile?
Vechea mea viaţă?
Ai putea.
Iar lumii nu-i va păsa deloc de asta.
Am detestat să-mi trag puterea din Dimensiunea Întunecată.
Dar după cum bine ştii, uneori cineva trebuie să încalce regulile...
- Pentru a servi un bine mai mare. - Mordo nu o să vadă astfel lucrurile.
Sufletul lui Mordo este rigid şi de neschimbat,
făurit de focul tinereţii sale.
Are nevoie de flexibilitatea ta, aşa cum şi tu ai nevoie de tăria lui.
Doar împreună aveţi o şansă să-l opriţi pe Dormammu.
Nu sunt pregătit.
Nimeni nu este vreodată.
Nu noi ne alegem timpul.
Moartea este ceea ce dă vieţii o semnificaţie.
Să ştii că zilele îţi sunt numărate,
că timpul tău este scurt.
Ai crede că după tot acest timp ar trebui să fiu pregătită.
Dar uită-te la mine,
lungind un moment într-o mie,
doar ca să pot privi zăpada.
Eşti în regulă?
- Nu înţeleg ce se petrece. - Ştiu.
Dar acum trebuie să plec.
Ai spus că faptul că mi-am pierdut mâinile nu trebuie să fie sfârşitul.
- Că ar putea fi un început. - Da.
Pentru că sunt şi alte modalităţi de a salva vieţi.
O modalitate mai dificilă.
O modalitate mai ciudată.
Dr. Palmer, camera de urgente, vă rog. Dr. Palmer, camera de urgenţe.
Nu vreau să te las să pleci.
Opreşte-te.
Hong Kong
Alegeţi-vă armele cu înţelepciune.
Nimeni nu o să păşească în acest sanctuar.
Nimeni.
Kaecilius.
Eşti de partea greşită a istoriei, Wong.
- Ea este moartă. - Ai avut dreptate.
Nu era cine credeam eu că este.
Era complicată.
Complicată?
Dimensiunea Întunecată este volatilă.
Periculoasă.
Dacă prelua controlul asupra ei?
Ea ne-a învăţat că asta era interzis,
în timp ce-şi trăgea puterea ca să fure secole de viaţă.
A făcut ce a crezut că este corect.
A sosit clipa plăţii.
Nu înţelegi?
Fapta ei a condus pe zeloţi la Dormammu.
Kaecilius a fost din vina ei.
Şi acum suntem aici, în consecinţa înşelăciunii ei.
- O lume în flăcări. - Mordo, sanctuarul din Londra a căzut.
Şi New York a fost atacat. De două ori. Ştii unde or să se ducă în continuare.
Hong Kong.
Mi-ai spus cândva să lupt ca şi cum viaţa mea ar depinde de asta,
pentru că, într-o bună zi, s-ar putea întâmpla. Ei bine, astăzi este acea zi.
Nu pot să-i înving singur.
Sanctuarul a căzut deja.
Dimensiunea Întunecată.
Vine Dormammu.
Este prea târziu.
Nimic nu-l poate opri.
Nu neapărat.
Nu.
Vraja funcţionează.
Avem o a doua şansă.
Nu!
Wong!
Încalc legile naturii, ştiu.
Ei bine, nu te opri acum.
Când sanctuarul va fi din nou în picioare, vor ataca din nou. Trebuie să-l apărăm.
Haideţi!
Ridică-te, Strange. Ridică-te şi luptă!
Putem să terminăm asta.
Nu puteţi lupta cu inevitabilul.
Nu este minunat?
O lume mai presus de timp.
Mai presus de moarte.
Mai presus de timp...
Strange!
A plecat.
Stephen Strange a plecat să se predea puterii lui.
Dormammu! Am venit să negociez.
Ai venit să mori.
Lumea ta este acum lumea mea,
ca toate lumile.
Dormammu! Am venit să negociem.
Ai venit să mori.
Lumea ta este acum lumea mea...
Ce este asta?
- Iluzie? - Nu, asta este real.
Bine.
Dormammu! Am venit să negociem.
Tu... ce se petrece?
Aşa cum şi tu i-ai dat lui Kaecilius puteri din dimensiunea ta,
am adus şi eu o mică putere din lumea mea.
Asta este timpul.
O buclă temporală nesfârşită.
- Îndrăzneşti? - Nu...
Dormammu! Am venit să negociem.
Nu poţi să faci asta la nesfârşit.
De fapt, pot.
Aşa sunt lucrurile acum.
Noi doi, prinşi în acest moment, la nesfârşit.
Atunci îţi vei petrece eternitatea murind.
Da. Dar toţi cei de pe Pământ vor trăi.
Dar tu vei suferi.
Durerea este un vechi prieten.
Dormammu!
- Am venit să negociem. - Pune capăt acestui lucru!
Dormammu!... Dormammu!... Dormammu!...
Nu o să câştigi niciodată.
Nu...
Dar pot să pierd.
Din nou şi din nou în continuu, pentru totdeauna.
- Asta te face să fii prizonierul meu. - Nu.
Opreşte-te! Fă ca asta să înceteze!
- Eliberează-mă! - Nu.
Am venit să negociem.
Ce vrei?
Ia-ţi zeloţii de pe Pământ.
Pune capăt atacului asupra lumii mele.
Să nu te mai întorci niciodată.
Fă asta şi o să rup bucla temporală.
Ridică-te, Strange.
Ridică-te şi luptă!
Putem să terminăm asta.
Nu este minunat?
O lume mai presus de timp.
Mai presus de moarte.
- Ce ai făcut? - Am făcut o înţelegere.
- Ce este asta? - Ei bine, este...
Este tot ceea ce ţi-ai dorit.
Viaţa eternă ca parte a Unicului.
Nu o să-ţi placă.
Da, ştii, ar fi trebuit să furi întreaga carte,
pentru că avertismentele...
Avertismentele vin după vrăji.
Asta este amuzant.
Am reuşit.
Da.
Da, am reuşit.
Dar, de asemenea, prin încălcarea legilor naturale.
Priveşte în jurul tău. S-a terminat.
Crezi în continuare că nu vor exista consecinţe, Strange?
Niciun preţ de plătit?
Ne-am încălcat regulile, exact ca ea.
Va veni momentul plăţii.
Întotdeauna.
Socoteala.
Nu voi mai merge pe acest drum.
Da, este în regulă.
O alegere înţeleaptă.
O să porţi Ochiul lui Agamotto odată ce o să-i stăpâneşti puterile.
Până atunci,
cel mai bine ar fi să nu mergi pe stradă purtând o piatră a infinitului.
O ce?
Poate că ai un talent pentru artele mistice, dar în continuare mai ai multe de învăţat.
Zvonul morţii Celei Antice se va răspândi prin multiversuri.
Pământul nu are un Vrăjitor Suprem care să-l apare.
- Trebuie să fim pregătiţi. - O să fim pregătiţi.
Subtitrarea: Thunder_oc/Avocatul31 Subtitrari-noi Team
Urmăriţi secvenţele după generic
Aşadar, Pământul are acum vrăjitori?
- Ceai? - Nu beau ceai.
Ce bei?
Nu ceai.
Aşadar, urmăresc îndeaproape indivizii şi fiinţele
de pe alte tărâmuri care ar putea fi o ameninţare pentru această lume.
Fratele tău adoptiv, Loki, este una dintre aceste fiinţe.
- O includere corectă. - Da.
Aşadar, ce-l aduce aici la New York?
Este o poveste lungă. O dramă de familie, genul ăsta de lucru,
dar... îl căutăm pe tatăl nostru.
Bine. Aşadar, dacă îl găsiţi pe Odin,
o să vă întoarceţi imediat în Asgard?
- Da. Imediat. - Grozav.
Dă-mi voie să te ajut.
Urmăriţi alte secvenţe după generic
Pot să te ajut?
Te-au cărat la Kamar-Taj pe o targă.
Uită-te la tine acum.
- Pangborn. - Mordo.
Aşadar, cu ce pot să te ajut, omule?
Ai lipsit multe luni şi am avut o revelaţie.
Adevăratul scop al vrăjitorului este să modifice lucrurile de la forma lor.
Să furi puterea, să perverteşti natura. Ca tine.
Nu am furat nimic. Asta este puterea mea. A mea.
Puterea... are un scop.
De ce faci asta?
Pentru că văd în sfârşit ce este în neregulă cu lumea.
Prea mulţi vrăjitori.