NÉMASÁG
Fordította: Segédmukás twitter.com/segedmunkas
Dicsőség neked, Úr Jézus Krisztus!
1633. Pax Christi. Dicsőség az Úrnak!
Bár számunkra ezen a földön aligha van most béke.
Nem ismertem Japánt, amikor még a fény országa volt,
de nem tudtam azt sem, hogy olyan sötét is tud lenni, mint most.
Minden haladásunk új üldöztetéssel,
új elnyomatással, új szenvedéssel végződött.
Lyukas merítőket használtak, hogy lassan csepegjen a víz.
És hogy hosszabb legyen a fájdalom.
Minden egyes vízcsepp olyan volt, mint az izzó parázs.
Nagaszaki kormányzója 4 szerzetest,
és egy rendtársunkat is az Unzenhez hozatta.
Ahol hévforrások vannak.
A japán pokloknak nevezik őket.
Szerintem részben gúnyból.
És részben, be kell vallanom, mert ez az igazság.
Azt akarták, hogy a padrék megtagadják istent, és szeretetének hirdetését.
De nemcsak, hogy nem tagadták meg hitüket,
hanem kérték, hogy kínozzák meg őket.
Hogy így tegyenek tanúságot hitük erejéről és a bennük élő istenről.
Néhányan 33 napig voltak fent a hegyen.
Bátorságuk reményt ad papjainknak, akik titokban itt maradtak.
Nem hagyjuk magukra rejtőzködő keresztényeinket.
Akik félelemben élnek.
A szeretetében csak egyre erősebbek leszünk.
Ferreira számunkra elveszett.
Ez volt az utolsó levele.
Miért veszett el?
Akkor kaptuk ezt a levelet, mikor elindultatok Portugáliából.
Évekbe telt, míg eljutott hozzánk.
Rejtegették, csempészték, zsaroltak vele.
Végül egy holland kereskedő adta a kezembe, akinek voltak más hírei is.
Életben van?
Megtagadta a hitét.
Nyilvánosan megtagadta istent, és elhagyta a hitét.
És most japánként él.
Az lehetetlen.
Ferreira atya az élete kockáztatásával terjesztette a hitünket Japánban.
Neki köszönhető, hogy most itt vagyunk.
Igen... Igen, ő volt közöttünk a legerősebb.
Ezeket a szavakat a legnagyobb üldöztetés idején írta.
És most a dolgok még rosszabbak.
Ezrek haltak meg.
Azért, amit mi hoztunk rájuk. További ezrek hagyták el a hitet.
Azt mondja, hogy a kereskedő híreket hozott, de ki tudja, igazak-e?
Lehet, hogy csak rágalom, amivel a hitünket akarják lejáratni.
Tekintettel az országban zajló üldözetés mértékére...
Tisztelettel, de sokkal többen is lehetnek ott, akiknek szüksége van ránk.
És arra a tényre, hogy semmi mást nem hallottunk felőle...
- És a holland híreire... - A pletykákra, atyám!
Úgy kell tekintenem, hogy igaz.
Ha tényleg igaz, atyám, az mit jelent?
A jezsuiták számára? Az egész katolikus Európa számára?
Szerintem a küldetésünk sürgetőbb, mint valaha.
Meg kell keresnünk Ferreira atyát.
Ezt nem engedélyezhetem.
Hogyan... Hogyan adhatnánk fel a küldetésünket?
A küldetésetek az volt, Garupe atya, hogy hírt hozzatok Ferreiráról.
Ezt megtettétek.
Megbocsásson, atyám, de ez a levél
rémes dolgokról szól, de egy szó sincs benne magáról Ferreiráról.
Továbbra sem tudjuk, mi történt vele.
Csak ezt a rágalmat hallottuk róla.
Engedje meg, Valignano atya, de...
Szerintem a küldetésünk továbbra is él.
Tudjátok, hogy a hatóságok hány keresztényt végeztettek ki Sinabában?
Ezreket, tízezreket. A legtöbbjüket lefejezték.
Nem, ez nektek túl veszélyes lenne.
Persze, atyám, de hogy hagyhatnánk sorsára azt, aki a hitre nevelt minket?
Ő formálta a világunkat.
És még ha igaz is az a rágalom, akkor Ferreira atya elkárhozott.
Igen. Nincs más választásunk, mint megmenteni a lelkét.
- Ez van mindkettőtök szívében? - Igen. - Ez van.
Ez a leghőbb vágyunk.
Akkor muszáj azt hinnem, az Úr helyezte oda.
Nagy próba elé állít titeket.
Nagy veszélynek teszitek ki magatokat, amikor abba az országba mentek.
Ti lesztek a két utolsó pap, akik oda mennek.
Egy kétszemélyes hadsereg.
1640. május 25. Pax Christi. Dicsőség istennek!
Valignano atya! Midőn e levelet elkezdem írni,
nem tudhatom, valaha is megkapja, miután végeztem vele.
De szeretném, ha továbbra is bízna a küldetésünkben,
és belénk vetné a bizalmát.
Ma nagyszerű híreket kaptunk.
A maga Csunja talált nekünk egy kínai hajót.
Azon fognak becsempészni minket Japánba.
És azt állítja, rátalált az egyetlen japánra Makaóban.
Aki értékes vezetőnk lesz az országban.
Jöjjenek, erre!
Végre találkozunk az első japánunkkal.
Nem valami nagy szám, majd meglátják.
De több mint két hónapja ő az első.
Ébredj!
Gyerünk, kelj fel!
A tengeren hánykódott. Portugálok hozták ide.
Itt ragadt. Haza akar jutni.
Tényleg az? Tényleg japán vagy?
Haza fognak vinni.
Hol laksz?
Nagaszakiban.
Mi a munkád?
Azt fogja tenni, amit mondanak neki.
Halász.
Ismered a nyelvünket?
Kicsit.
Igen. Kicsit.
Csak a jezsuita atyáktól tanulhattad, tehát...
te keresztény vagy.
Nem!
Nem keresztény!
Jó vezetőjük lesz, ő is keresztény.
Nem vagyok keresztény!
Keresztények meghal!
Meghalnak Nagaszakiban.
Figyelj rám!
Van pénzünk.
Ha segítesz, akkor haza tudunk juttatni.
Haza tudunk juttatni Japánba. Haza akarsz menni Japánba?
Akarok.
Haza akarok menni!
Japán a családom országa!
Könyörgök, ne hagyjanak, itt, padre!
Kérem!
Vigyenek haza!
Jó vezető lesz.
Ígérjék meg! Ők hazavisznek.
Ígérjék meg!
A vezetőnk...
Kizárt, hogy keresztény.
Azt mondja, nem az. De elhiszed egyetlen szavát is?
Még azt se hiszem el, hogy japán lenne.
És monda nékik: Elmenvén e széles világra,
hirdessétek az evangéliumot minden teremtésnek.
Még az olyanoknak is, mint ez.
Ez az Úr parancsa.
És miközben készültem, hogy elvégezzem a művét, magam előtt láttam az arcát.
Ilyen lehetett, mikor Péternek adta a parancsot.
Tápláld a juhaimat!
Tápláld a juhaimat, tápláld a bárányaimat!
Megigéz engem.
Oly nagy szeretetet érzek iránta.
A szívünkön kívül semmi csomagunk sem volt, amit Japánba vittünk volna.
És az út nyugalma és viharai során,
az üldöztetés kezdete óta eltelt 20 éven elmélkedtem.
Japán fekete földjét sok keresztény jajgatása tölti meg.
A papok vörös vére bőven patakzik.
A templomok fala leomlik.
Erre az emberre bíztuk az életünket.
Jézus rosszabbakban is megbízott.
Gyere!
- Ide, ide! - Kicsidzsiró!
Kicsidzsiró!
El fog minket árulni.
Kicsidzsiró!
Bármit teszel, tedd gyorsan!
Padre?
Gyorsan! Nincs időnk. Nincs idő. Jöjjenek!
Miféle hely ez?
Japán?
Kérem, siessenek!
Hogy veszély ne lássa magukat.
Sajnálom, padre.
Túl veszélyes. Több a kivégzés, mint valaha.
Ha megtudják, hogy keresztények vagyunk, megölnek minket.
Az Úr hall titeket.
Igen. Ő küldte magukat hozzánk.
Kérem, bejönni! Bejönni!
Köszönöm.
Van egy kis étel, ha szeretnék.
Reggelig itt biztonságban lesznek.
Leül! Leül, kérem!
Sajnálom. Bocsánat.
Hogy tudnak így élni?
Mármint, hogy képesek keresztényként élni?
Amikor ilyen nagy a veszély.
Értik?
Titokban imádkozunk, de van saját dzsi-szamánk is.
- Dzsi-szama? - Dzsi-szama.
Ki a dzsi-szama?
Maga a vezetőjük? Maga vezeti a falut az imádságban és az áhítatban?
Csak a keresztség szentségét szolgáltathatja ki.
A dzsi-szamával imádkozunk, elrejtjük a keresztény jelképeket.
Isten így is lát minket?
- Igen? - Igen.
Még akkor is, ha eddig nem volt papunk?
Kérem, enni!
Köszönöm.
Minden itteni keresztény a titkos gyülekezetünk tagja.
A hitük... A hitük nagyon erős.
Maguk nagyon bátrak.
Csak itt gyakoroljál a hitet, vagy más falvakban is?
Semmit se tudunk a többi faluról. Sosem járunk arra.
Soha?
A többi falu nagyon veszélyes.
Nem tudható, kiben lehet megbízni.
Mindenki fél az inkvizítortól, Inoue-szamától.
100 ezüstöt adnak egy keresztény beárulásáért.
200-at egy keresztény barátért,
és egy papért 300-at.
300-at?
El kell menniük más falvakba is.
Tudatniuk kell velük, hogy a papok ismét itt vannak.
Hogy újra Japánban vagyunk. Ez jó lenne.
Járt erre egy padre, a neve Ferreira.
Ferreira atya.
Hallottak róla? Olyan volt, mint mi.
- Nem. - Nem?
Maga nem eszik?
Minket maguk táplálnak.
Nem mertek elkísérni minket a főútra.
Szörnyű teher lehet így rejtőzködni.
Lenyűgözött a szeretet, ami ezekből az emberekből áradt.
Még ha az arcukon ez nem is látszott.
Az arcuk álarccá lett a titkolózás évei alatt.
Miért kell ennyit szenvedniük?
Miért tett rájuk az Úr ilyen nagy terhet?
Itt a legbiztonságosabb.
Ez a szénégető háza.
Ha ezt hallják...
akkor azok mi vagyunk.
Ha bármi mást hallanak,
bújjanak el!
Napközben zárva tartottuk a kunyhó ajtaját.
És tartózkodtunk a legkisebb zajtól is, nehogy valaki meghallhasson minket.
Csak a sötétség volt elég biztonságos, hogy lemenjünk a faluba.
És igét hirdessünk a híveknek.
Végre volt papjuk, aki feloldozhatta őket a bűneik alól.
Áldjon meg, padre, mert vétkeztem!
- Gyónj! - Vétkeztem!
Egyszer vagy többször?
Hogyan? A kezdetektől?
Egyszer vagy többször?
Egész éjjel gyóntattunk.
Bár abban sem voltunk sokszor biztosak, hogy mit gyóntak meg.
És most a kereszténység szeretetet hozott.
A tisztességet, hogy most először nem állatnak,
hanem az Úr teremtményeinek tekintették őket,
és az ígéretet, hogy szenvedéseik jutalma nem a jelentéktelenség,
hanem a megváltás lesz.
Éjfékor tartottunk misét.
Akárcsak régen a katakombákban.
Csendben.
És most istennel vagyunk a Paraisóban?
- Paraisóban? - Igen.
- A Paradicsomban? - Igen, a Paradicsomban.
- Most? - Igen.
Nem, nem.
De az Úr most és... mindörökké ott van.
Mindannyiunknak helyet biztosít ott.
Bocsásd meg, Sebastian a türelmetlenségemet!
Szégyellem a csalódottságomat.
Az a gyermek már az Úr kegyében van, és csak ez a fontos.
Te pedig rossz jezsuita vagy.
Elegem van, hogy egész nap itt kell bujkálnunk!
Egyél!
Azt se tudjuk, hogy Ferreira atya él-e vagy hal.
A falusiak sose hallottak róla.
Ezek az emberek nagyon félnek.
Félelem van a fejükben, és tetvek...
Őket kaptuk, őket vigasztaljuk.
És még meddig csináljuk?
Mi kértük ezt az utat, Francisco.
Mi imádkoztunk érte a lelkigyakorla- tokon. Az Úr meghallgatott minket.
És most is hall minket!
Akkor elvezethetne Ferreirához, hogy megtudjuk az igazat.
El tudod képzelni, hogy elhagyta az ereje,
és térden állva, kutyaként könyörgött az inkvizítorának?
Ezt pletykálják.
Ferreira ellenállhatna neki, még ha Inoue maga az ördög is.
Az egyikünknek el kell mennie Nagaszakiba megkeresni őt.
Az túl veszélyes!
Nekünk, meg azoknak, akik bújtatnak minket.
Elküldjük Kicsidzsirót, hogy hozzon hírt, ami alapján cselekedhetünk.
Megőrültél?
Hol van?
Sosincs itt!
Állandóan részeg. Tudod, hogy nem bízhatunk benne.
Akkor mi legyen? Tennünk kell valamit, hogy megtaláljuk Ferreira atyát!
Menjünk ki! Kockáztassuk meg. Csak egy pillanatra.
Nézd!
Ez az Úr jele.
Ne mozdulj!
Valaki figyel minket.
Atyám.
Atyám!
Ez nem a jel.
Atyám.
Ne féljenek. Semmi baj.
Nem bántjuk magukat, padre. Keresztények vagyunk. Keresztények.
Szükségünk van magukra.
Ne! Ne!
Sebastian! Ne! Sebastian!
Padre!
Megijesztettük magukat. Nagyon sajnáljuk.
Kérem, jöjjenek el a falunkba, Gotóba.
Az embereknek hiányzik a hit. A gyerekeknek szükségük van magukra.
Nincs se misénk, se gyónásunk.
Csak imádkozni tudunk.
Honnan tudták, hogy itt vagyunk?
Ki mondta el?
Az egyik hívő?
Az egyik keresztény a faluból. Kicsidzsiró.
Kicsidzsiró?
A mi... A mi Kicsidzsirónk?
Azt mondta, magukkal jött ide.
Igen, de ő nem keresztény.
De az.
Bár igaz, hogy megtagadta Istent Inoue-szama, az inkvizítor előtt.
De az 8 éve történt.
Az egész családját próbára tették.
Megtagadta istent. De attól még hívő.
- Nem. - Papokra van szükség Gotóban. - Ne, ne, padre!
- De visszajövünk, Moikicsi. - Ne, atyám! - Visszajövünk.
Nem ismerem a gotóiakat, ezért nem tudom, bízhatok-e bennük.
Keresztények. Akárcsak mi.
Kicsidzsiró mondta nekik, hogy jöjjenek ide. De nem tudom, miért.
- Miért tenne ilyet? - Kicsidzsiró vezetett ide minket, Tomogi.
Csak pár napról van szó.
De egyikük itt marad, kérem?
Szem elől veszítjük őket.
Az út során érzett félelmem szertefoszlott.
Mert az örömük, amivel vártak, majdnem akkora volt, mint a sajátom.
Még Kicsidzsiró látványa is megnyugató volt valahogy.
Áldottam az Urat, hogy idevezetett.
Aznap a hívek új reményt kaptak.
És én is megújultam.
És jöttek hozzám.
Nem csak Gotóból, mert a keresztények átvágtak a hegyeken,
és más falvakból is jöttek.
Magát az Urat is olyan közel éreztem magamhoz.
Az életük itt nagyon nehéz.
Barmok módjára élnek, és barmok módjára halnak.
De Krisztus nem a jókért és szépekért halt meg.
Az túl könnyű lenne.
Az igazán nehéz a nyomorultakért és a romlottakért meghalni.
De tudtam, hogy itt közéjük tartozom, és osztoztam lelki éhségükben.
Egy másik imám is meghallgatásra talált Gotóban.
Itt hallottam az első valódi hírt valakitől,
aki tényleg ismerhette Ferreira atyát.
Padre Ferreira?
- Igen. Ismeri őt? - Igen.
- Látta őt? - Igen.
Mikor?
Hálaadást tartott a gyegye... gyegye...
- Gyegye? - Gyegye.
- Baba. - Gyerek!
Gyerek, értem.
És beteg.
- Simacsi. - Simacsi...
De ez a baj előtt volt.
És hol volt?
Nagaszaki mellett. Nagaszaki.
Az nagyon veszélyes... Veszélyes...
Nem tudom. Nem tudom.
Annyira vágynak a hit kézzel fogható jeleire.
Így hát adtam nekik, amit csak tudtam.
Féltem, hogy a hit eme szerény jeleit többre tartják, mint magát a hitet.
De hogy tagadhattuk volna meg tőlük?
Végül még a rózsafüzéremtől is meg kellett válnom.
Gotóban teljesen le voltam terhelve.
Több mint 100 felnőttet és gyereket kereszteltem meg.
Számtalan gyónást hallgattam meg.
De úgy éreztem, hogy Kicsidzsiró a legrászorultabb mind közül.
- Nem fogadtad el a rózsafüzért. - Nem érdemlem meg.
Miért?
Mert megtagadtad istent?
Igen.
De csak, hogy életben maradjak!
Az inkvizítor azt akarta, hogy az egész családom tagadja meg a hitét.
Hogy megtapossuk Jézust a lábunkkal.
Csak egyszer, csak először.
De ők nem tették meg.
De én megtettem.
De őket nem hagyhattam el.
Még ha az istent el is hagytam.
Így hát végignéztem a halálukat.
Bármerre megyek, látom a tüzet, és érzem az égett hús szagát.
Amikor először megláttam magát és Garupe padrét,
kezdtem azt hinni,
hogy isten talán visszafogad.
Mert az álmaimban
már nem volt olyan fényes a tűz.
Szeretnéd, hogy meghallgassam a gyónásodat?
Áldjon meg, atyám!
Mert vétkeztem.
Attól a 6 naptól Gotóban, és Kicsidzsiró hitének megújulásától
úgy éreztem, hogy értékes a létem.
És hogy tényleg a hasznára lehetek ennek a népnek.
A világ végén.
Az inkvizítor emberei. Itt vannak a faluban.
Elvitték Icsizót.
Úgy hallottuk, hogy páran közületek
mint ez a szegény pára, keresztények vagytok.
De minden évben megfizetjük az adót,
és megtesszük, amit az állam követel.
A templomban Buddhát imádjuk.
Nagyon jól tudom, hogy mind jó emberek vagytok.
Csak azt akarjuk tudni,
hogy ki vette fel a törvénytelen hitet,
és azt, hogy ki bújtatja őket.
Idővel rá fogunk jönni, kik azok.
Gondoljatok az információ árára! Erre a rakás ezüstre!
Ne nézzetek olyan ijedten!
Adjunk nekik 3 napot!
Oldozzátok el!
3 napotok van.
Őt most elengedjük.
De ha 3 nap múlva nem tudunk meg semmit,
rajta kívül még 3 foglyot viszek magammal.
És azt a 4 foglyot Nagaszakiba fogják küldeni.
És az egyikük te leszel.
Nem, nem félünk a haláltól, padre.
És nem adjuk fel magukat.
- Senkinek se kell meghalnia! - Nem, de bajba fogunk kerülni.
Akár elmennek, akár maradnak.
Maradjanak! Nem adjuk fel magukat.
Ha maradunk, folyton ide fognak járni.
Az egész falut elpusztítják, és mindenkit megölnek, ha itt maradunk.
Nincs választásunk, Mokicsi, csak ezt tehetjük.
Így elmúlik a veszély a fejetek felől.
Megbújhatunk Kicsidzsiró szigetén.
A szigetemen?
Nem számít, hogy itt vagy ott lennének.
Eljönnek Gotóba és mindent átkutatnak. Ugyanez fog történni.
Nem!
Menniük kell.
A padréknak távozniuk kell.
Mert így megmenekülünk.
Nem mondhatsz ilyet!
Azért jöttek, hogy Deus tanítását hirdessék.
Nem tehetjük ki őket
Inoue-szama kínzásainak, azok után, amit értünk tettek.
Mindannyiunkat veszélybe sodortak!
Nem lennénk ekkora bajban, ha az atyák nem jönnek ide!
Csendet! Csendet!
Megvédjük a padrékat.
Itt maradnak.
És most ki kell választanunk még kettőt magunk mellé.
Én, Mokicsi és még 2 fogoly.
Ki csatlakozik hozzám és Mokicsihez, és lesz fogoly Deuszu dicsőségére?
Kicsidzsiró nem idevalósi. Miért nem ő?
Úgy van!
Miért nem mégy a mi kedvünkért?
Veled nem bánnának olyan kegyetlenül.
Nekik Tomogi emberei kellenek.
Ő nem idevalósi.
Lehet, hogy ő árult be minket.
Nem vagyok áruló!
Padre, mondja el nekik! Nem vagyok áruló!
Meggyóntam minden bűnömet.
Ha megkaptad isten áldását, akkor viselkedj ahhoz méltón!
Tisztelt meg őt az életeddel!
Úgy van!
Megtisztelni? Miről beszélsz?
Egy igaz keresztény tudná!
Beverem a fejedet!
Kérem!
Jöjjön be hozzánk!
Kérem!
Padre!
De padre!
Ha arra kényszerítenek, hogy reszkessük az Urat,
én akarom megtenni.
Imádkozz bátorságért, Mokicsi!
De ha nem tesszük, amit akarnak, mindenkit bajba sodrunk a faluban.
Börtönbe zárhatnak. Örökre elvihetnek.
Mit tehetnénk?
Reszkess!
Nincs semmi gond a reszketéssel.
Mit beszélsz?
Nem teheted!
Mokicsi! Nem teheted!
Ezt a Dzsí-szamának készítettem.
Ez volt mindenünk, amíg nem jöttek ide.
Fogja, kérem!
Jézus nevében!
A hited erőt ad nekem, Mokicsi.
Bárcsak én is tudnék ennyit adni neked!
Az Úr iránti szeretetem erős.
Lehetséges, hogy ez olyan, mint a hit?
Igen.
Ezek az emberek a legodaadóbbak isten teremtményei közül a földön.
Valignano atya, bevallom, kétkedni kezdtem.
Az Úr próbára tesz minket, de minden, amit tesz, helyes.
És imádkoztam, hogy olyan próbák elé állítson, mint Egyfiát.
De az ő próbájuk miért kellett, hogy ilyen szörnyű legyen?
És amikor a szívem mélyére nézek, a nekik adott válaszaim
miért tűnnek olyan gyatrának?
Mind megtették, amit parancsoltak nekik. De ez nem volt elég.
Azt hittétek, ilyen könnyen rászedhettek?
Észrevettük, hogy milyen nehezen veszitek a levegőt.
Ez nem igaz!
Mert buddhisták vagyunk.
Jól van!
Próbáljuk meg másképp!
Köpd ezt le, és utána mondd,
hogy a ti úgynevezett áldott szüzetek egy szajha!
Keresztény vagy!
Te is keresztény vagy.
Az öreg Icsizó nem tette meg. Mokicsi nem volt rá képes.
De Kicsidzsirónak sikerült, ami a többieknek nem.
Azt kell hinnem, hogy a többiekkel együtt szenvedett.
Te is keresztény vagy.
Ezek mind keresztények!
Fogjátok őket!
Szakét adtak nekik.
Miként a római katona ecetet kínált a haldokló Krisztusnak.
Imádkoztam, hogy ne feledjék Urunk szenvedését.
És hogy bátorságot és vigaszt merítsenek belőle.
Deusz!
Paraiszó!
Deusz-szama!
Kérlek, fogadd be Dzsi-szama lelkét!
Dzsi-szama szenvedése véget ért.
Fogadd be őt, uram!
Uram!
A te dicsőségedben.
Kérlek, Jézus!
Mokicsi 4 nap múlva halt meg.
Legvégül egy himnuszt énekelt. Csak az ő hangja hallatszott.
A falusiak, aki a partra gyűltek, mind csendben voltak.
Az embereket szemmel tartották, ezért nem adhattak nekik keresztény temetést.
Mokicsi teste annyira át volt ázva, hogy a lángokat füstté változtatta,
mielőtt végül tüzet fogott.
A megmaradt csontokat az óceánba dobták, hogy ne lehessen előttük tisztelegni.
Valignano atya! Azt fogja mondani, a haláluk nem volt hiábavaló.
Az Úr biztosan hallotta imáikat, mielőtt meghaltak.
De vajon a sikolyaikat is hallotta?
Hogy magyarázzam el az Úr hallgatását azoknak, akik ennyit szenvedtek?
Nekem is minden erőmre szükségem van, hogy megértsem.
Talán ez az utolsó jelentésem magának, atyám.
Ma megtudtuk, hogy az őrök a hegyekben minket keresnek.
Ezért úgy döntöttünk, biztonságosabb, ha szétválunk.
Igazad volt.
Ha elmentünk volna, talán még most is élnek.
Ne mondd ezt, ez nem igaz! És nem kétkedhetünk. Az számunkra a halál.
- Feladjuk? Ennyi? Elfutunk? - Nem! - Miután meghaltak értünk?
Nem értünk haltak meg, Garupe! Nem értünk haltak meg!
Gyávának érzem magam.
- A szeretetem mindig veled lesz. - Imádkozok, hogy erős legyek, mint te.
Garupe atya Hirado felé megy, én pedig visszatérek Gotóba.
Francisco! Maradj életben!
Maradj életben!
Atyám! Kérlek, bocsásd meg gyengeségemet és kétkedésemet!
És emlékezz meg Garupe atyáról és rólam a miséken és az imáidban!
A te engedelmes fiad.
Elképzelem a fiadat.
A kereszthez szegezve.
Szájamban az ecet íze.
Az ott Goto?
Mennyei Atyám, áldassék a neved!
Csak egy idegen vagyok, aki pusztulást hozott.
Nyilván ezt gondolják rólam.
Most Szent Ferencről álmodok.
Mi lett az itt talált csodás lehetőségekkel?
Mit tettem Krisztusért?
Mit teszek Krisztusért?
Mit fogok tenni Krisztusért?
Kísértést érzek. Kísértést, hogy kétségbe essek.
Félek.
A némaságod rémisztő.
Imádkozok, de elvesztem.
Vagy csak a semmihez imádkozok?
A semmihez.
Mert te nem létezel.
A megbocsátásért imádkozok.
Ha a levelem most hirtelen megszakad, ne higgye, hogy meghaltunk.
Mert ha Garupéval meghalunk, velünk hal a japán egyház is.
Azt hittem, követnek. Jól van, padre?
Bocsánat!
Padre?
Miért jött vissza, padre?
Ez a hely veszélyes. Óvatosnak kell lennünk.
- 300 ezüstöt tűztek a fejére. - 300-at?
Júdás csak 30-at kapott.
A közeli falvakban vannak keresztények.
Ott elrejtőzhetünk. Majd én gondoskodok magáról.
Egye meg, kérem!
Biztosan nagyon éhes.
Mokicsi és a családom erős maradt. Én olyan gyenge vagyok!
- Tényleg? Pedig nyilván tudsz vigyázni magadra. - Ne legyen önző!
Olyan vagyok, mint maga. Nincs hova mennem.
Hol lenne helye egy gyengének? Egy ilyen világban?
Gyónni akarsz Mokicsi és Icsizo miatt?
Amit teszel, tedd meg gyorsan! Fiad szavai Júdáshoz az utolsó vacsorán.
Dühös volt, amikor ezt mondta neki?
Vagy szeretetből mondta?
Jól van, padre?
- Fáradtnak tűnik. - Nincs semmi baj.
Sós volt a hal, amit adtál nekem. Szomjas vagyok.
- Micsoda? - Szomjas.
A mi Urunk mondta ezt.
Hozok vizet.
Hozok vizet!
Kicsidzsiro!
Sajnálom, elejtettem a vizet, padre. Azt hittem, baj van.
De sebaj, mert van egy forrás a közelben.
Annyit ihat, amennyit akar.
Erre!
Padre, bocsásson meg!
Padre!
Megbocsátásért imádkozok az Úrhoz!
Meg fog bocsátani? Akár nekem is?
Áldassék az Úr!
- Mi a neved? - Mónika.
Mint Ágoston anyjának?
Ez a nevem a keresztségben. Ő pedig Juan.
Azt szerette volna, ha úgy hívják, Juan, mint a papunkat, akit megöltek.
Hamarosan még többen követik.
Érted?!
Miért néztek így rám?
Miért vagytok ilyen nyugodtak?
Mind meg fogunk halni!
Tényleg!
Sajnálom.
Nagyon sajnálom. Köszönöm. Köszönöm az ételt.
De atyám! Juan atya azt mondta, ha meghalunk, a Paraiszóba jutunk.
A Paradicsomba. Igen, így van.
Hát nem jó meghalni? A Paraiszó jobb hely ennél.
Senki sem éhes. Nincs betegség. Nincsenek adók, nincs nehéz munka.
Hát persze.
Juan atyának igaza volt.
A Paraiszóban nincs nehéz munka.
Semmi munka sincs. Nincsenek adók. És nincs szenvedés.
Mind egyesülünk az Úrral.
Nem lesz fájdalom.
Örülnék, ha nem okoznál nekem végre ennyi gondot.
Kérlek.
A mi korunkban nem lenne szabad ilyen hőségben útra kelni.
És a por...
idén különösen rossz.
És ez az egész szükségtelen.
Tehetnétek egy kis erőfeszítést,
hogy megértsétek a mi álláspontunkat!
Nem gyűlölünk titeket.
Csak magatokat okolhatjátok.
És csak ti vagytok képesek segíteni magatokon.
Ne érezzétek elveszettnek magatokat!
Kaptok időt gondolkozni.
És utána várom tőletek az értelmes választ.
Gyerünk!
Nem, te nem! Te maradsz!
Értetted, amit mondtam nekik?
Elég jól beszélsz japánul?
- Láttam a tekintetedet. - És mit láttál benne?
Bolondok ezek a parasztok!
Uram, kíméld meg őket a szenvedéstől, és tartsd őket biztonságban tenyeredben!
Megállás nélkül képesek fecsegni, de nem tudnak dönteni.
De te érted, ugye?
Mondja el, mit akar!
Csak rajtad múlik, hogy szabadon engedjük-e őket.
Csak egy szót kell mondanod.
Mutasd meg nekik! Tagadd meg a hited!
És ha nemet mondok, megöletsz?
A mártírok vére az egyház magja, akárcsak azok a papok,
akiket a nagaszaki Omorában ölettél meg.
Tanultunk hibáinkból.
A papok és a parasztok megölése csak ront a helyzeten.
Azt hiszik, hogy erősebbek lesznek, ha hajlandóak meghalni az istenükért.
Ha meg akarsz büntetni valakit, akkor büntess meg engem!
Te nem úgy beszélsz, mint egy rendes pap!
Ha igaz ember lennél, egy igazán jó pap,
akkor sajnálnád a keresztényeket.
Nem igaz, padre, nem igaz?
A szenvedésük a te büszkeséged ára.
Atyám? Dicsértessék az Úr, atyám!
Dicsértessék!
A portugál nyelv a ti Cabral atyjátok ajándéka volt.
Engem kértek fel, hogy tolmácsoljak neked.
Attól tartottak, hibák kerülhetnek a vallomásodba,
ha csak japánul szólalhatsz meg.
A vallomásomban?
Tisztességesek akartunk lenni,
és mi jobban beszéljük a nyelvedet, mint te a miénket.
Cabral atya nem nagyon jutott tovább annál, hogy arigatejó.
Amíg itt élt, tanított, de nem tanult.
Megvetette a nyelvünket, az ételeinket, a szokásainkat.
Nem hasonlítok rá. Nem vagyok olyan, mint Cabral.
- Tényleg? - Igen.
Nekünk van saját vallásunk, atyám. Kár, hogy nem vetted észre.
Nem, nem! Csak másképp gondolkozunk.
Igen. Azt hiszitek, hogy a buddháink csak emberek. Emberi lények.
Még egy buddha is meghal. Mint mindenki, mivel nem ő a teremtő.
Tudatlan vagy!
Padre! Csak egy keresztény láthatja Buddhát egyszerű embernek.
A mi Buddhánk olyan teremtmény, amellyé az ember is válhat.
Valami, ami nagyobb saját magánál. Mint aki képes túllépni a képzelgésein.
De te ragaszkodsz a képzelgéseidhez, és azokat hitnek nevezed.
Nem, nem érted. Aki megtartja az Úr parancsolatait,
az békés, boldog életet élhet.
De igen! Értem!
Padre, ez tökéletesen egyszerű!
Korobu.
Hallottad már ezt a szót?
Korobu.
Azt jelenti, visszavonulás. Megadás.
A hit feladása, a hit megtagadása, ahogy ti mondjátok.
Tedd meg!
Ha nem tagadod meg a hited, akkor a foglyokat a gödör fölé lógatják.
Amíg meg nem teszed, az életük cseppenként fog elvérezni.
Néhányan napokig is bírják, néhányan nem. És meghalnak.
Sporo és Cassore atyát is megkínozták, a gödör felett. Hallottál róla?
És volt egy Pedro nevű is. És persze Ferreira.
- Ferreira? - Ismerted?
- Hallottam róla. - Még szép! Már egész Japánban ismerik.
Egy pap, akinek japán neve és japán felesége van!
- Ezt nem hiszem el. - Kérdezz meg bárkit!
Az emberek Nagaszakiban ujjal mutogatnak rá és bámulják.
Most nagy becsben tartják, és szerintem pont ezért jött ide.
Öntelt egy ember. Pont, mint a többi.
Ami azt jelenti, hogy végül el fog bukni.
Azt hittem, a mártírság lesz a megváltásom.
Kérlek, Uram! Ne a szégyenem legyen!
Nézd, milyen magas!
Miért követsz?!
Ne kövess!
Hála neked, Uram, az itteni szép napokért!
Jézus azt tanította nekem, hogy szeressek mindenkit.
De nem tudom szeretni azokat, akik halálra kínozzák a barátainkat.
Dühös vagyok. Nem tudom szeretni őket.
Még az őröket is megérintetted, Uram.
Bűnös vagyok...
Vajon ez a nagy béke annak jele,
hogy a halálom már nincs messze?
...sose rendülhet meg...
Sose rendülhet meg.
Szinte oly tisztán látom a Fiad életét, mint a sajátomat.
És az arca eloszlatja minden félelmemet.
Ez az az arc, amire gyerekkoromból emlékszek.
Beszél hozzám.
Ebben biztos vagyok.
Megígéri, hogy sosem fog elhagyni.
És sem hagylak el.
Nem foglak elhagyni.
Ezt vedd fel!
Vedd megtiszteltetésnek! A papjaink hordanak ilyen ruhát.
Rodriguez padre Portugáliából, ugye?
Elnézést, padre, a beszédemért.
Nem beszélem túl jól a nyelvet, de Csikuvo kormányzóját
aggasztja a kellemesség.
Kellemesség?
Esetleg kellemetlenség?
A kellemetlenség, igen.
Mert itt van, és ha valami kellemetlenség éri, kérjem, szóljon!
Az útja hosszú volt, és veszéllyel teli.
Eltökéltségének nagysága mélyen megérint minket.
Tudjuk, hogy már így is sokat szenvedett.
És nem akarunk még több szenvedést okozni magának.
Már ennek gondolata is fájdalmat okoz nekünk.
Köszönöm.
Padre!
A tanítás, amit magával hozott, talán igaz Spanyolországban és Portugáliában.
De mi is gondosan tanulmányoztuk. Hosszasan és nagyon alaposan.
Úgy találtuk, hogy Japánban hasztalan és értéktelen.
Arra jutottunk, hogy ez veszélyes dolog.
De mi abban hiszünk, hogy az igazságot hoztuk.
És az igazság egyetemes.
Minden országra és minden korra igaz. Ezért nevezzük igazságnak.
Ha egy tan nem lenne olyan igaz itt, Japánban, mint amilyen Portugáliában,
akkor nem nevezhetnénk igazságnak.
Látom, nem végez kétkezi munkát, atya.
De mindenki ismer olyan fát, ami csak egyfajta földben él meg.
Míg egy másik fajtában tönkremegy és elpusztul.
Ez igaz a kereszténység fájára is. A levelei itt tönkremennek.
- A rügyei elhalnak. - Nem a talaj ölte meg a rügyeket.
300 ezer keresztény élt Japánban, mielőtt a földet...
Igen?
Megmérgezték.
Erre nincs válaszuk?
Miért lenne? Sosem fogják megváltoztatni a szívemet.
És úgy látszik, én sem fogom a magukét.
Próbára akarják tenni a hitemet? Vessenek alá valódi próbának!
Vigyenek az inkvizítor elé! Vigyenek Inoue-szamához!
Miért nevetnek? Semmi vicceset nem mondtam. Miért nevetnek?
Azért, padre...
Azért,
mert én vagyok Csikuva kormányzója.
Én vagyok az inkvizítor.
Én vagyok az, tudja?
Meddig kell még ebben az esőben dolgozniuk?
Míg nem végeznek.
Padre, padre!
Kérem, hallgasson meg!
Megfenyegettek!
Nem fogadtam el a pénzt.
Nem árultam el magát pénzért!
Legyen vele óvatos, padre!
Lehet, hogy Inoue-szama lefizette, hogy megfélemlítsen minket.
Nem, ez nem igaz!
Kérem, padre! Hadd gyónjak!
Padre!
Igen, tudom. Érzem. Érzem a bűn szagát.
Megint gyónni akarok, hogy az Úr tisztára moshasson.
Miért jöttél ide?
Feloldozásért?
- Tudod, mi az a feloldozás? - Érti, amit mondok?
Évekkel ezelőtt jó keresztényként halhattam volna meg. Nem volt üldözés.
Miért most születtem?
Ez annyira igazságtalan!
Sajnálom.
És még mindig hiszel?
Áldjon meg, padre, mert vétkeztem!
Sajnálom, hogy ilyen gyönge vagyok.
Sajnálom, hogy így történt.
Sajnálom, amit magával tettem!
Segítsen rajtam, padre!
Vegye el a bűnt!
Megpróbálok újra erős lenni.
Uram, hogy szerethetne Jézus egy ilyen nyomorultat?
Itt mindenhol a Gonosz lakozik, még a szépségében is érzem az erejét.
De ebben az emberben még ez sincs!
Azt sem érdemli meg, hogy gonosznak nevezzék.
Menj békében!
Úgy érzem... Félek, Jézus, bocsáss meg, de talán nem vagyok méltó hozzád.
Ez csak formaság.
Elég lesz egy lépés is. Még az őszinteséget se várjuk el.
Azzal, hogy ráteszitek a lábatokat, még nem áruljátok el a hiteteket.
De nem is érdekel.
Minél hamarabb megteszitek, annál hamarabb végzünk.
Csak érintsétek hozzá a lábatokat.
Ahogy csak akarjátok, és egyből szabadok lesztek.
Ez csak egy kép.
Lépj rá!
Gyerünk!
A következőt!
És te?
Ennek semmi értelme!
Gyerünk!
A következőt!
Csak érj hozzá!
És utána szabad leszel.
Gyerünk!
Lépj rá!
Rajta!
A következőt.
Csak egyetlen lépés.
Gyerünk! Biztos szabad akarsz lenni.
Légy szabad! Lépj rá!
Vigyék vissza őket!
Azt hagyjátok itt!
Köszönöm, Uram, hogy meghallgattad az imáimat!
Ez történik minden kereszténnyel!
De megmutatom, hogyan kerülhetitek el ezt a sorsot.
Hozzátok ide!
Rajta! Lépj csak rá!
Látjátok, milyen könnyű?
Elismerem, gyakorolta.
De nézzétek, milyen egyszerű mozdulat!
Még a meghajlásnál is könnyebb.
Ugye?
Vagy a futásnál.
Eredj!
Kifelé!
Látjátok?
Eleget tett a kötelességeinek.
Ennyi az egész.
Bocsánat, hogy pár napig hanyagoltalak, padre.
De üzleti ügyeim voltak Hiradában.
Remélem, egyszer te is eljutsz oda.
Biztosan csodálatos hely.
Ismerek egy érdekes történet egy régi daimjóról, aki ott uralkodott.
Négy ágyasa volt.
Négy!
Mind gyönyörűek voltak, de...
Elnézést!
Ez talán nem egy nőtlen papnak való történet.
Semmi baj, folytassa!
A daimjó ágyasai féltékenyek voltak, és egyfolytában veszekedtek.
Ezért Hirado daimjója elzavarta őket a kastélyából.
És ismét béke költözött az életébe.
Szerinted van ennek a történetnek tanulsága?
Igen.
Az, hogy nagyon bölcs ember volt.
Örülök, mert ezek szerint érted, hogy a daimjó olyan, mint Japán.
És az ágyasok Spanyolország, Portugália, Hollandia, Anglia.
Egymás kárára akarnak erősödni, de közben elpusztítják a házat!
Mivel felfogtad, hogy miért volt bölcs az az ember, meg fogod érteni,
miért kell törvényen kívül helyeznünk a keresztényeket.
Nos, a mi egyházunk az egynejűséget hirdeti.
Egy feleség.
Mi lenne, ha Japán egyetlen hűséges feleséget választana a négyből?
Portugáliára gondolsz?
Nem.
Az anyaszentegyházra.
Szerinted nem lenne jobb, ha elfelejtené az idegen asszonyokat,
és a sajátjai közül választana egyet?
A nemzetiség nem fontos a házasság esetén,
csak a szerelem számít. A szerelem és a hűség.
Szerelem! Padre, vannak olyan férfiak,
akik kitartóan szeretnek egy csúf nőt.
Maga szerint ez a misszionáriusok tevékenysége?
Egy csúf nő?
Nos, igen.
Hogyan nevezik azt a nőt, aki nem képes szülni?
- Meddő. - Egy meddő nő nem lehet igaz hitves.
Nem az egyház hibája, ha az evangélium itt tévútra jutott.
Azok hibája, akik elszakították a hitet a hívőktől, mint férjet a feleségtől.
Arra gondolsz, hogy az enyém?
Padre, úgy tűnik, a misszionáriusaitok nem ismerik Japánt!
És maga, nagytiszteletű inkvizítor, úgy tűnik, nem ismeri a kereszténységet.
Vannak, akik szerint a vallásotok egy átok.
Szerintem nem az.
Én másképp látom, de veszélyesnek tartom.
Szeretném, ha átgondolnád a csúf nő iránt érzett kitartó szerelmedet.
És azt, hogy egy meddő nőnek nem lenne szabad házasodnia.
Padre! Padre!
Segítsen, padre!
Hová viszik őket?
Padre! Padre!
Ma kirándulsz egyet.
Üljön le! Szerintem az lesz a legjobb.
Kérem!
Padre!
Hogy vagy ma?
Biztosan élvezed a friss levegőt.
Még akkor is, ha a legújabb börtönünkben voltál.
A régi börtön kegyetlen hely volt az padrék számára.
Eső, szél és minden egyéb.
Elnézést, bocsánat.
Mikor érkezik meg Inoue-szama?
Ő ma nem jön ide. Csak nem hiányolod?
Jól hozzám. Naponta három étkezés, hogy a testem elárulja a szívemet.
Ez a tervetek, ugye?
- Erre vártok. - Egyáltalán nem.
Nem?
Valaki másra várunk ma.
Inoue-szama szeretné, ha találkoznál vele.
Bármelyik pillanatban megérkezhet.
Ő is portugál, akárcsak te.
Lenne miről beszélnetek.
Ferreira?
Rá várnak?
- Beszélni akarok vele! - Nem kell sietni.
Korán van még. Rengeteg időnk van.
Tudja, hogy itt vagyok?
Ezt nem mondhatom meg. Az inkvizítor hivatalának ügyeiről nem beszélhetek.
De annyit elárulhatok, tudja, hogy életben vagy.
Mert azt mondtuk neki, hogy megtagadtad a hited.
- Tudod, hogy mire valók azok a kötegek? - Nem.
Nézd csak az őrt! Vajon mit mondhat Garupe atyának?
Ne feledd, ha igazi keresztény vagy,
akkor megtagadod a hited és nem hagyod meghalni őket.
Tudod, az inkvizítor azt ígérte, ha Garupe atya megtagadja a hitét,
azt a négyet szabadon engedik.
Remélem Garupe atya megteszi.
Elmondhatom, hogy ezek a keresztények már megijedtek és megtagadták a hitüket
az inkvizítor hivatalában.
Ha megtették, amit akartak, akkor eresszék el őket!
Eresszék őket! Megtették, amit akartak! Engedjék el őket! Kérem, kérem!
Nekünk nem kellenek! Négy paraszt? Több száz keresztény paraszt van még
a part menti fennsíkokon.
Mi azt akarjuk, hogy a padre tagadja meg a hitét és ez legyen nekik a példa.
Kérlek, Uram!
Tagadd meg a hited! Tagadd meg! Uram, ne tedd ezt velünk!
Vigyenek engem, kérem!
Ne!
Ne, Garupe, ne!
Ne, ne, ne!
Ne!
Ne! Kérlek, kérlek!
Rémes ügy! Rémes!
Mindegy, hányszor látjuk. Gondolj a szenvedésre!
Ezt te okoztad nekik! A keresztény Japánról szőtt önző álmod miatt!
A te Deuszod általad bünteti Japánt!
De legalább Garupe tiszta volt, nem úgy, mint te!
Neked nincs akaratod!
Nem érdemled meg, hogy papnak nevezzenek.
Édes istenem, édes istenem, miért hagytál el engem? Miért hagytál el?
A fiad voltam!
A fiad, aki felment a keresztre.
A némaság adatott neki.
Ez a sziget hideg, néma?
Nem, nem!
Nevetséges, nevetséges.
Őrültség, őrültség.
Nem fog válaszolni.
Be akar menni hozzá?
Majd idővel.
Padre! Padre!
Padre!
Gyerünk, padre!
A papjaink nem szívlelik a ti papjaitokat,
de akkor is sok értékes dolgot találhatsz itt.
Mi a baj, padre?
A füstölő?
A hús szaga?
Ettél húst, mióta Japánban vagy?
Én se szeretem ezt a szagot.
Rájöttél már?
Rájöttél már, hogy ki jön ide?
Ez Inoue-szama parancsa.
És mások kívánsága.
Másoké?
Padre, gondolj a lelkekre, akiket megmenthetsz!
Tartsátok így!
Atyám... Atyám!
Ferreira atya!
Én már feladtam.
Olyan rég találkoztunk.
Nem mondana valamit?
Mit mondhatnék ebben a helyzetben?
Ha van egy kis szánalom magában, mondjon valamit!
Régóta... Régóta él itt?
Úgy 1 éve.
- Miféle hely ez? - Egy templom, ahol tanulok.
Én valami börtönben vagyok, valahol Nagaszakiban, pontosan nem tudom, hol.
Tudok róla.
Maga a tanítóm.
- Maga volt a gyóntatóm, a tanítóm. - Most se vagyok más.
Tegyen meg egy egyszerű dolgot! Mondja ki, padre!
Mondja, hogy így van!
Tényleg... Tényleg annyira másnak látszok?
A tisztelendő Szavan asztronómiai tanulmányok írásával tölti napjait.
Inoue-szama utasítására. Nagy tudás birtokában vannak itt,
de sok tanulnivalójuk van gyógyászatból és asztronómiából. Örömmel segítek.
Megnyugtató, hogy végre hasznára lehetek ennek az országnak.
És most boldog, atyám?
Már mondtam.
Mondja el, hogy milyen másik könyvön dolgozik!
A címe Giroc király.
A kereszténységről szól, és megcáfolja a Deusz tanításait.
Érti a címet?
Magyarázza el neki!
Azt jelenti, leleplezett vagy leplezetlen csalás,
ha cicomásabb címet akarsz.
Magának az inkvizítornak is tetszik, azt mondja, hogy nagyon jó.
- Ez az igazság. - Méregként használja az igazságot!
Vicces ezt pont egy paptól hallani.
Ez kegyetlenség! Kegyetlenség.
Rosszabb bármilyen kínzásnál, ha egy ember lelkét így kifordítják.
A saját nevedben beszélj és ne Szavan Ocsuanéban!
- Kiében? - Az övében! Ő már csak neked Ferreira.
Ő már Szavan Ocsuan.
Egy férfi, aki meglelte a békét.
Hadd kísérjen végig az úton!
A kegyelem útján.
Csak önnön elhagyatottságát jelenti.
Senkinek sincs köze mások lelkéhez. Segíteni másokon, ez Buddha útja.
És a te utad is. A két vallás ebben megegyezik.
Nem kell legyőzni a másikat, ha ennyi a közös bennünk!
Folytassa!
Azt mondták, vegyelek rá, hogy megtagadd a hited.
Ezt itt... Ezt a gödörben szereztem.
Megkötöznek, hogy moccanni sem bírsz.
És fejjel lefelé lelógatnak.
Egy kis sebet ejtenek.
Érzed, ahogy szivárog a véred. Cseppenként.
Ezért nem szalad a fejedbe, és nem halsz bele gyorsan.
Taposd meg a Jézusodat!
Te vagy itt az utolsó pap, padre.
Inoue-szama biztosan örömmel vetne véget a gödörnek.
Ő gyakorlatias ember, padre, nem kegyetlen.
15 éve küszködök ebben az országban, ezért jobban ismerem, mint te.
A vallásunk nem vert gyökeret ebben az országban.
- Mert kitépték a gyökereit. - Nem. Mert ez az ország egy mocsár.
Semmi sem él meg itt. A növények senyvednek és a gyökér elrothad.
- Volt idő, amikor a kereszténység nőtt és virágzott erre. - Mikor?
Hogy mikor? A maga idejében, atyám!
A maga idejében. Mielőtt maga ilyen lett, mint...
Mint kik? Mint ők?
Rodriguez, kérlek, figyelj! A japánok csak az evangéliumok általuk eltorzított
változatában hisznek. Egyáltalán nem voltak hívők! Sosem hittek benne.
Hogy mondhat ilyet?!
Xavéri Szent Ferenc idejétől egészen a maga idejéig
százezreket térítettek meg itt!
- Megtérítettek? - Megtérítettek, igen!
Xavéri Ferenc azért jött, hogy a japánoknak isten fiáról tanítson,
de először azt kellett megtudnia, milyen néven illesse istent.
Dainicsi, mondták neki.
Megmutassam neked a Dainicsit? Íme!
Ott van az isten fia. Isten egyetlen igaz fia.
A szentírás szerint Jézus harmadnapra támadt fel.
Japánban isten fia naponta feltámad!
A japánok képtelenek felfogni valami természetfeletti létezését.
- Számukra semmi sem felsőbbrendűbb az embernél. - Nem!
- Képtelenek felfogni az elképzelésünket a keresztény istenről! - Nem, téved!
Istent imádják! Istent! A mi Urunkat!
Deusz nevét imádják!
Ez is csak egy újabb szó az istenre, akit sose ismertek.
- Láttam embereket meghalni. - Én is.
Deuszért! Lángoló hittel!
Lehet, hogy a mártírjaid lángoltak, atyám,
de azt nem keresztény hitből tették.
Láttam meghalni őket. Nem a semmiért haltak meg.
Így igaz. Érted haltak meg, Rodriguez.
Maga hányat mentett meg, amikor megtaposta Urunk arcát?!
Magán kívül még mennyit?
Nem tudom. De biztosan nem olyan sokat, amennyin te segíthetnél.
Csak a saját gyengeségét akarja igazolni ezzel.
- Isten irgalmazzon magának! - Milyen isten? Melyik?
Mi úgy mondjuk, szan gaveratte...
Sajnálom, biztosan nem tanultad meg a nyelvet, ugye?
Van itt egy mondás, miszerint hegyeket és folyókat el lehet mozdítani.
De az ember természetét nem.
Nagyon bölcs, mint itt sok minden.
Japánban rátaláltunk az eredendő természetünkre, Rodriguez.
Talán ez jelenti azt, hogy megtalálni istent.
Gyalázatos vagy.
Gyalázatos vagy, atyám.
Nem is tudlak...
Nem is tudlak már így nevezni.
Helyes.
Már japán nevem van.
Feleségem és gyerekeim.
Egy kivégzett embertől örököltem őket.
Hogy érzed magad?
Megmutatja neked a kegyelem útját.
Remélem, elfogadod.
Miért nem lógatnak a gödör fölé?
Az inkvizítor hivatalába kéretnek.
Padre, miattuk jöttél ide, de mind gyűlölnek.
Sértegess csak, ahogy tetszik, attól nő a bátorságom!
Arra ma éjjel szükséged lesz.
Te jó ember vagy, padre. Nem bírod a szenvedést.
Tévedsz, másokért.
Inoue-szama szerint ma éjjel megtagadod a hited.
Igaza volt Ferreirát illetően is, és igaza van most is.
Isten, segíts! Jézus, segíts!
A kertben azt mondtad, igen szomorú az én lelkem mind halálig.
A véremet adnám érted. Meg... Meghalnék érted.
Ha ismernélek!
Itt vagy velem?
Padre! Bocsáss meg!
Padre, gyónni jöttem!
Padre! Bocsáss meg, padre!
Elég! Elég! Elég! Elég ebből a zajból!
Elég! Segítsenek neki!
- Mit akarsz? - Nem én, hanem odalent szenved valaki.
De az őr alszik és hortyog, mint egy vaddisznó!
Azt hiszed, az őr csinálja azt a zajt? Hihetetlen!
Szan! Mondd el neki, mi ez a zaj!
Nem az őrt hallod, és ez nem horkolás.
Ezek keresztények. Öten vannak. Mind a gödrök felett lógnak.
Megtaláltad a falba vésett szavakat?
Laudate eum!
Dicsértessék!
Én véstem a kőbe, amikor itt tartottak, mint most téged.
Maradj csendben!
Ne szólj hozzám! Nincs jogod hozzám szólnod!
Dehogy nincs, mert pont olyan vagy, mint én.
Látod Jézust és a Gecsemáné-kertet,
és azt hiszed, a te próbatételed is olyan, mint az övé!
A gödrök felett öten szenvednek úgy, mint Jézus,
de bennük nincs a te kevélységedből.
Sose hasonlítanák magukat Jézushoz!
Van jogod ehhez? Hogy miattad szenvedjenek?
Én is hallottam ezt a szenvedést ebből a cellából.
- És cselekedtem. - Mentegeted magad! Mentegeted! Ez a sötétség lelkülete.
Te mit tennél értük? Imádkozol?
És mit kapsz cserébe? Csak még több szenvedést.
Szenvedést, aminek csak te tudsz véget vetni és nem isten!
Távozz tőlem!
Én is imádkozok, Rodriguez. De nem segít.
Csak rajta! Imádkozz!
De nyitott szemmel imádkozz!
Megkímélheted őket.
Ők is segítségért könyörögnek, akárcsak te istenhez.
Ő néma, de neked nem kell annak lenned.
Meg kellene tagadni a hitüket! Tagadjátok meg!
Isten segíts! Tagadjátok meg!
Korobu! Korobu!
Hiszen már megtagadták, sokszor egymás után!
Miattad vannak itt, Rodriguez!
Nem menekülhetnek, amíg te meg nem tagadod a hitedet.
Egy pap utánozhatná Jézust. Ha Krisztus itt lenne...
Ha Krisztus itt lenne, akkor cselekedne.
Megtagadná a hitét érettük.
Nem. Itt van. Krisztus itt van, csak nem hallom őt.
Bizonyítsd be istennek, hogy szereted! Mentsd meg azokat, akiket szeret!
Van, ami sokkal fontosabb, mint az egyház véleménye.
Most megteszed a lehető legfájdalmasabb tettet,
ami a szeretetből fakadhat.
Ez csak formalitás. Puszta formalitás.
Gyere csak!
Semmi baj! Lépj rám!
Megértem a fájdalmadat.
Azért születtem erre a világra, hogy osztozzak az ember fájdalmában.
Ezt a keresztet a te szenvedésedért hordoztam.
Az életed már velem van.
Lépj!
Hitehagyott Pál!
1641-ben történt, amikor először utaztam Japánba,
hogy én, Dieter Albritch, rábukkantam e lapokon erre a hihetetlen történetre.
Keresztény.
Nem keresztény.
Egy nagy holland kereskedőcég orvosaként sokfelé utaztam.
Keresztény.
De a naplómban rögzített egyik csoda sem volt olyan emlékezetes,
minta a hitehagyott papok különös története.
Keresztény.
Minden európai krónikásnál közelebb kerültem ezen ország rejtélyeihez...
Nem keresztény.
és ahhoz, hogy megismerjem az elveszett papok életét.
Az inkvizítor házkutatásokat tarthatott a rejtett keresztény jelképek után.
Keresztény.
A két pap vizsgálta meg a talált tárgyakat, és igazolta mibenlétüket.
Alkalmanként megfigyeltem őket.
Az európaiak közül egyedül a holland kereskedőket engedték be Japánba.
Minden hajót átkutattak, hogy ne tudjanak becsempészni vallási tárgyakat.
Semmi se juthatott be,
amin rajta volt a kereszt, a szentség vagy a rózsafüzér jelképe.
Néhány tárgyat minden erőfeszítésük ellenére sikerült becsempészni.
Keresztény.
Ami olyan aggodalmat okozott a japánoknak, mintha vér folyt volna.
Azt tanították nekünk, hogy szeressük az ellenünk vétőket.
Semmit sem érzek irántuk.
Csak Urunk ítélheti meg a szívedet.
Azt mondtad, Urunk.
Kétlem.
Miután Szavan Ocsuan meghalt, a másik pap átvette feladatait,
és tisztességgel ellátta azokat.
És ezúttal sikerült megfigyelnem, hogy különösen jól beszéli a nyelvet.
És úgy tűnt, megbékélt a helyzetével.
Jó híreim vannak. Egy férfi meghalt Edóban.
Okada Szaniemon.
Felveszed a nevét.
Ahogy ő is tette.
Volt egy háza, felesége és egy fia.
A nőt is feleségül veheted.
Egy férfi akkor tud jól dolgozni, ha nem magányos.
Bizonyára tudod, hogy Iki és Goto szigetén...
Még sok olyan paraszt él, akik kereszténynek tartják magukat.
Ezt tetszik neked? Keresztények maradhatnak.
Ez kis elégedettséggel tölthet el téged.
Mert a gyökereket elvágták.
Semmi sem nő a mocsárban.
Igen, Japán ilyen ország.
A vallás, amit ti, keresztények hoztatok nekünk, valami különös dologgá vált.
Megváltozott.
Nem én győztelek le. Hanem ez a japán mocsár.
Köszöntelek.
Okada Szaniemon élete hátralévő részében Edóban élt.
Mintegy 10 évvel később ellátogathattam Edóba.
A japánok nyíltan pletykáltak Okada Szaniemonról.
Inoue inkvizítor rendszeresen megkövetelte tőle hitének megtagadását.
És azt mondják, hogy a bukott pap gyorsan és élénken engedelmeskedett.
Hallottam, hogy az inkvizítor elküldte magához az embereit.
- Valami gond volt? - Nem.
Meg akartak győződni róla, hogy aláírtam az igazolásokat.
A feljelentő leveleimet.
Köszönöm. Arigato gozaimasu.
Nincs mit megköszönnie nekem.
Hogy itt vagy velem.
Padre.
Nem, nem! Nem vagyok az.
Többé már nem!
- Egy bukott pap vagyok. - De maga az utolsó pap.
- Meghallgathatná a gyónásomat. - Nem! Nem tehetem.
Nem, nem tehetem!
Most is szenvedek a tetteim miatt, Padre.
Elárultam magát. Elárultam a családomat.
Elárultam az Urat.
Kérem, hallgassa meg a gyónásomat!
Padre!
Uram! Küzdöttem a némaságod ellen.
Melletted szenvedtem. Sosem voltam néma.
Tudom...
De még ha isten néma is lett volna egész életemben,
egészen a mai napig,
mindent, amit teszek, mindent, amit tettem,
róla szól.
A némaságban hallottam a hangodat.
Az inkvizítor ragaszkodott a kereszténygyanús személyek
rendszeres ellenőrzéséhez.
Okada Szaniemon sem volt kivétel.
Inoue azt akarta elérni, hogy példáját ne feledjék el.
Hogy talán különösen maga a pap se felejtse el.
1667-ben egy vallási jelképet találtak egy amulettben,
amely egy Kicsidzsiró nevű szolga tulajdona volt.
A szolga azt állította, fogadáson nyerte és sose nézte meg.
És hogy az amulettet nem kaphatta Okada Szaniemontól,
mivel folyamatos őrizet alatt állt.
Kicsidzsiró szolgát elvitték.
Ezt követően magát Okada Szaniemont is erősen figyelték.
Utolsó utam során, 1682-ben érdeklődtem felőle.
És a japánok készséggel válaszoltak.
Az utolsó pap sosem ismerte el a keresztény istent.
Se szóval, se jelképpel.
Sosem beszélt róla.
És sosem imádkozott. Még a halála előtt sem.
A vallásával kapcsolatos kérdést már rég lezárta.
Három őrszem tartotta szemmel a koporsóját,
amíg végül elvihették, biztos, ami biztos.
Csak a feleségének engedték meg, hogy megnézze a holttestet,
aki egy szerény áldozati gatanát tett mellé,
hogy elriassza az ártó szellemeket.
Nem volt jele annak, hogy megsiratta volna.
A holttesttel buddhista szertartás szerint bántak.
És posztumusz buddhista nevet adtak neki.
Az ember, aki egykor Rodriguez volt,
úgy végezte, ahogy ők akarták,
és ahogy először megpillantottam.
Elveszve isten számára.
Bár ami ezt illeti, erre valójában csak Isten tudhatja a választ.
A KERESZTÉNY JAPÁNOKNAK ÉS LELKIPÁSZTORAIKNAK
ISTEN NAGYOBB DICSŐSÉGÉRE
Fordította: Segédmunkás www.feliratok.info