BAZAT PE O POVESTE ADEVĂRATĂ
FONDATORUL
Acum ştiu la ce te gândeşti...
La ce naiba mi-ar trebui cinci capete ?
De-abia vând shake-uri cât să-mi acopăr singurul cap.
Nu ? Greşit.
Eşti familiarizat cu noţiunea "găină-ou", dle Griffith, menţionez asta fiindcă
ei bine, cred că se aplică aici.
Nu ai nevoie de un Multimixer, fiindcă nu vinzi destule shake-uri ?
Sau nu vinzi destule shake-uri fiindcă nu ai un Multimixer ?
Eu cred cu tărie că-i asta din urmă.
Vezi tu, clienţii tăi se grăbesc
şi ştiu că dacă vor comanda shake la tine...
Va fi o aşteptare groaznică.
Au mai comandat înainte şi n-au să repete greşeala.
Dar dacă ai fi avut un Prince Castle,
un multimixer cu 5 capete,
cu motor electric direct-drive patentat,
ţi-ai putea creşte substanţial capacitatea de a produce
delicioasele shake-uri reci
repede, reţine ce-ţi spun...
"Câştig garantat."
Vei vinde mai mult decât nenorociţii ăia
cu mult mai mult.
Creşte oferta,
şi va urma cererea. Creşte oferta, urmează cererea, "găina şi oul".
Îmi urmăreşti logica ?
Ştiu că o faci, fiindcă eşti un tip cu gândire progresistă
care cunoaşte o idee bună de cum o aude.
Aşadar...
Ce spui ?
Nu. Mulţumesc oricum.
1954 St Louis, Missouri
Domnişoară... cât mai durează ?
- Câteva minute. - Ai spus-o acum 20 de minute.
Scuze, azi suntem aglomeraţi.
Belleville 40 km
Nu vezi motivul, amice ?
Creşti oferta, urmează cererea.
Găina şi oul. Îmi urmezi logica ? Sigur, eşti o minte progresistă.
Cunoşti o idee bună imediat cum o auzi.
Aşadar...
Ce spui ?
Iat-o !
Ce-i... Am comandat grătar de vită.
O mulţime de comenzi bune. Serioase.
- Da. Ce ? - Nimic.
Asta-i grozav.
- E un interes extraordinar. - Sunt sigură.
Sună de parcă nu mă crezi.
Te cred, Ray. De ce nu ?
Pa. Am o mulţime
de hârtii de făcut aşa că...
- Te sun de pe drum. - Bine.
Perseverenţa. Nimic nu poate înlocui perseverenţa.
Talentul nu. Un om talentat fără succes e ceva obişnuit.
Geniul nu. Geniul nerecunoscut e aproape un clişeu.
Educaţia nu.
Lumea e plină de proşti educaţi.
Perseverenţa şi determinarea sunt singurele puternice.
Arată că nu trebuie să fii înfrânt de nimic.
Că poţi avea liniştea sufletească îmbunătăţindu-ţi sănătatea
şi nu vor profita niciodată de energia ta.
Dacă încerci zilnic să faci aceste lucruri,
rezultatele vor fi evidente pentru tine.
Poate că pare o noţiune magică,
eşti un tu creându-ţi propriul viitor.
Cea mai mare descoperire a generaţiei mele este
că fiinţele umane îşi pot schimba viaţa modificându-şi gândirea.
Vânzări prince Castle, cu ce vă ajut ?
- Bună, June. - Ray, cum merge acolo ?
Bine, creşte, mare interes.
Stai să-ţi transmit mesajele.
Să vedem... Gene Rafferty de la United Aluminium
spune că trebuie să reprogrameze pe vineri...
Ed Nance a sunat pentru rambursare...
Sloan and Sons au sunat din nou.
Am depăşit scadenţa cu 60 de zile.
O doamnă de la March of Dimes...
Am primit o comandă.
- Şase Mixere. - Şase ?
Un "drive in" din California.
În acelaşi loc toate, nu se poate.
- Am comanda în faţă. - Nu, tu...
Sigur e o neînţelegere.
- Ştii ce ? Dă-mi numărul. - Ai ceva de scris ?
Bine.
Alo, McDonalds.
Bună ziua, pot vorbi cu proprietarul ?
Cu care din ei ?
Poftim ?
Dick sau Mac ?
- Care e disponibil. - Aşteaptă, dle.
Dick la telefon.
Bună, Dick, sunt Ray Kroc de la vânzări Prince Castle.
Te sun fiindcă cineva a plasat o comandă...
Da, eu am făcut-o. În cât timp le poţi livra ?
De asta am sunat, pare să fie o lipsă de comunicare...
Congelator ! Raftul de sus, stânga ! Scuze.
Nicio problemă.
Secretara mea are impresia că aţi comandat şase.
Da, cred că a fost o greşeală.
M-am gândit eu. Care drive-in...
Ar face 30 de shake-uri o dată ?
Mai bine trece opt.
Ce-i aia, Al ? E o cutie nouă în magazie.
- Nu-i cel mai bun moment. - Da, scuze, înţeleg.
- Scuze, încă sunt puţin... - Ştii unde să le trimiţi, nu ?
San Bernardino, California. Colţ 14 cu E.
Stai puţin. Cuiva anume ?
La magazin e bine. McDonald’s. Bine ?
- Mulţumesc mult. - Da.
- Nu-ţi face griji. Merge repede. - Chiar ?
Bun venit la McDonalds, îmi daţi comanda ?
Da, dă-mi...
Hamburger, cartofi prăjiţi şi o Coca-Cola.
35 de cenţi, vă rog.
15 cenţi restul.
Poftim.
- Ce-s astea ? - Mâncarea dvs.
- Nu, doar ce am comandat. - Şi acum e aici.
Eşti sigur ?
Bine.
Unde sunt tacâmurile... farfuria şi celelalte ?
Mâncaţi direct din pungă şi apoi o aruncaţi.
Bine.
Bun.
Unde să mănânc ?
În maşină,
în parc...
Acasă.
- Unde doriţi. - Bine, bine, bine.
Mulţumesc.
- Putem să ne aşezăm ? - Da, sigur.
Mulţumesc.
Cum e ?
E cel mai bun hamburger pe care l-am mâncat în viaţa mea.
Scopul e să vă satisfacem.
Mac McDonald.
Poftim. Ray Kroc.
Tipul cu Multimixerul. Ai vorbit cu fratele meu, Dick.
- Da. - Ce te-a adus aici ?
În Los Angeles ? O întâlnire de afaceri.
Dacă tot eram în zonă, am zis să trec să vă salut.
Mă bucur că ai făcut-o.
Toată chestia asta...
- E ceva muncă. - Vrei să faci un mic tur ?
- Al... - Da.
Da, aş vrea.
- Termină şi revin. - Bine, mulţumesc.
Viteza, ăsta-i numele jocului.
Prima oprire pentru orice hamburger McDonald’s e grilul
mânuit de 3 bucătari a căror singură sarcină e să facă grătarul perfect.
Între timp...
Brutarii noştri, "costumierii, " fac chifla.
Ai grijă ! Trec hamburgerii.
Fiecare hamburger McDonald’s primeşte 2 murături
un vârf de cuţit de ceapă şi o cantitate precisă de ketchup şi muştar.
- De unde aţi luat alea ? - Noi le-am făcut.
- Le-aţi făcut ? - Da. Construcţie personalizată.
Toată bucătăria este.
Apoi se opreşte la staţia de finisare unde punem totul la un loc.
Şi...
Voila ! Un hamburger proaspăt şi delicios în 30 de secunde.
Cum naiba ţi-au venit în minte toate astea ?
Nu mie, nouă. Dick McDonald, fratele meu.
Bună ! Trebuie să-ţi spun, asta-i cea mai...
- Cartofii prăjiţi. - Ce-i cu ei ?
Sunt cinci procente prea crocanţi.
Sunt perfecţi.
Cred că ar trebui să reducem la două minute şi 50 de secunde.
Nu asta ai avut înainte ?
400, nu 375. Temperatură mai mare, prăjire mai scurtă.
- Eu cred că sunt perfecţi. - Scuzaţi-mă, se poate ?
Dacă contează, sunt de acord că el.
Îmi plac. Aurii la exterior, pufoşi la interior...
Nu sunt prea uleioşi, prea săraţi sau crocanţi...
Tu cine eşti ?
Ray Kroc, tipul cu Multimixerul cu care ai vorbit.
Pe când ni le aduci ?
- Le trimit comanda şi... - Bine, bun.
Stai, aşteaptă.
Stai. Vreau să te invit la masă.
Nu eşti genul meu.
- Pe tine şi pe fratele tău. - Pentru ce ?
Ăsta-i cel mai grozav restaurant pe care l-am văzut
în toţi anii mei din domeniul serviciilor alimentare
şi le-am văzut pe toate.
Vreau să vă aud povestea.
Eram tineri şi flămânzi.
Nu era de muncă în tot New Hampshire,
aş că, ne-am decis să ne facem bagajul şi să mergem spre vest.
La Hollywood.
Voiam să întru în industria filmului iar Dick voia să fie...
Angajat.
Am ajuns să conducem camioane pentru Columbia Pictures.
După câţiva ani economisisem destul
să ne cumpărăm o mică afacere în show business.
Un mic cinematograf în Glendora.
Care ar fi fost straşnic exceptând sincronizarea.
Era 29 septembrie.
Un minut am fost "Săpătorii de aur de pe Broadway",
şi în următorul "Frate mă poţi ajuta cu un ban ?"
Nu am putut.
Nimeni de prin oraş nu făcea bani
cu excepţia unui tip Wylie Reid.
Avea un stand de crenvurşti şi băuturi acidulate.
Oamenii trebuie să mănânce, nu ?
Aşa că, am decis să ne deschidem propriul stand,
crenvurşti şi suc de portocale, în Arcadia.
A fost bine. Adică, n-a fost prea energic.
Nu era destulă lume în Arcadia.
Între timp, mai încolo era San Bernardino,
am vrut să ne relocăm, dar n-aveam bani pentru un stand nou.
Atunci fratelui meu
i-a venit o idee genială.
- Spune-i, Dick. - Ei bine...
A spus " de ce să nu mutăm standul pe care-l avem ?"
Să-l punem într-un camion.
Genial, nu ? Cu excepţia unei mici probleme.
Pe drumul dintre oraşe există un pasaj suprateran.
Clădirea nu va trece, asta e. Am terminat.
Dar apoi Dick a spus... "De ce nu tăiem clădirea în două ?"
Am tăiat-o în două.
Haide !
Am mutat restaurantul, am înfiinţat prăvălia.
Dar acum vrem să facem nişte ajustări pentru că e 1940.
Drive-urile sunt la moda, cele mai tari lucruri care merg.
Eu zic "Dick, trebuie să intrăm în asta."
- Şi Dick spune... - Bine.
Două luni mai târziu, am deschis...
“McDonald’s Famous Barbecue !”
Meniu cu 27 de feluri,
chelneriţe în uniformă aducându-ţi mâncarea direct la maşină.
Mergea grozav.
Dar apoi, vânzările au început să scadă.
Modelul drive-in cum îl ştiam avea câteva probleme tipice.
- Nu-mi spune mie. - Pentru început e problema de client.
Drive-urile tind să atragă o clientela mai puţin dorită.
- Adolescenţii. - Vitezomanii şi huliganii.
Delicvenţi juvenili în blugi. Apoi e servirea.
Durează o veşnicie până-ţi vine mâncarea.
- Şi când în sfârşit vine... - E de obicei altceva.
Da. Chelnerii sunt prea ocupaţi să evite bâjbâielile
decât să-şi amintească c-ai vrut suc de căpşune nu de cireşe.
- Asta dacă-şi amintesc ceva. - Apoi sunt cheltuielile.
Un stat de plată imens datorat necesarului mare de personal.
Farfurii constant sparte sau furate.
Costuri de operare extraordinare.
Dick a realizat că majoritatea vânzărilor provin de la 3 lucruri.
Hamburgeri, cartofi prăjiţi şi băuturi răcoritoare.
87%.
Ne-am zis să ne concentrăm pe ce vindem.
Şi asta-i exact ceea ce facem.
Brisket, dispărut. Tamales, dispărut.
Şi nu ne-am oprit acolo. Ne-am uitat la tot.
- Ce altceva nu ne trebuie ? - S-a dovedit că destule.
- Chelneriţe. - Mergi şi-ţi iei singur mâncarea.
- Veselă. - Ambalaje de hârtie
de unică folosinţă.
Automate de ţigări, tonomate.
Eliminarea resturilor.
Creaţi un mediu de familie !
Asta nu-i suficient.
- Bine. - Toată viaţa
ne-am lipit de ideile altora.
Am vrut ceva nu doar diferit, ci şi mai bun.
Trebuia să fie al nostru.
Şi asta ne-a adus la cea mai mare reducere...
Care a fost ?
Aşteptarea.
Comenzile sunt gata in 30 de secunde, nu în 30 de minute.
Ne uităm unul în ochii celuilalt...
Te gândeşti la ce mă gândesc eu ?
Va trebui să-l dărâmăm.
Să-l reconstruim... Să regândim totul.
Vorbim despre a închide o afacere înfloritoare
Pentru luni de zile.
Oamenii vor crede că suntem nebuni.
Am fost... nebuni.
Şi o să-ţi placă cum am procedat, Dick, trebuie să-i spui.
- Terenul de tenis ? - Mă duce la terenul de tenis.
Şi trasează exact dimensiunea bucătăriei.
Chiuveta la dreapta, extruderul la stânga...
Am adus o grămadă de personal,
i-am pus în mişcare,
să simuleze că fac burgeri şi cartofi prăjiţi.
Steve a anticipat asta.
Trebuie să păstrezi nivelul tăvii.
Dick alerga pe acolo cu băţul
arătând unde ar trebui să fie echipamentele.
Tony, o să sari peste amuzament când o s-o faci cu adevărat ?
Repetă iar şi iar discutând coregrafia
ca un fel de "burger balet" nebun.
Merge acolo.
Da.
Nu !
Opriţi-vă cu toţii !
Garnitura unu, garnitura doi...
Aveţi murături, aveţi ceapă.
- E un hamburger nenorocit. - Haideţi, curăţaţi.
Să curăţăm.
E timpul pentru creta roz.
Vedeţi tot spaţul ăsta liber de aici ?
Am rearanjat treaba cu prăjitul.
Aşa că, acum se eliberează latura asta, friteuzele pe latura dreaptă.
Din nou. Grozav. Haideţi, băieţi !
Totuşi cred că e a treia versiune.
- Ce vrei să schimbi ? - Totul.
Treceţi în stânga, vă rog.
- Să trecem la locurile noastre. - Bine.
În sfârşit, după cam şase ore,
am făcut-o cum trebuie.
E o simfonie a eficienţei. Nicio mişcare risipită.
Formă bună, Jasper.
Vezi cu murăturile alea. Ketchup !
Foloseşte susanul.
Pune-o înapoi, Seth.
Şi murături şi murătură...
Şi muştar !
Am dus planurile unui constructor să construiască bucătăria personalizată.
Se naşte sistemul rapid. Cel mai rapid sistem din lume de livrat mâncare.
- De-a dreptul revoluţionar. - Şi un dezastru total.
De ce ?
La deschidere maşinile au tras în parcare
şi au început să claxoneze imediat că nu apăreau chelneriţele.
- Vă plasaţi comanda. - Le explicam să meargă la geam.
Şi erau dezorientaţi ? Nu, erau furioşi.
" Cum adică trebuie să cobor din maşină ?"
Cei mai mulţi ne-au înjurat şi s-au îndepărtat...
Iar puţinii rămaşi erau furioşi rău
fiindcă mâncau din hârtie şi trebuiau să-ţi arunce resturile.
De ce ?
Te descurci grozav, te descurci grozav.
Da, nu vom veni la maşină, dar poţi să vii tu.
Bine aţi venit la McDonalds.
E posibil să fi subestimat curba de învăţare.
Aşa că, până la ora 17.00, Dick calcula cât ne va costa să revenim la drive-in...
Dar eu nu eram gata să arunc prosopul.
Aşa că, mă întorc la vechile noastre zile de la Hollywood
şi mă gândesc... "trebuie să scoatem ceva din asta".
Trebuie pus în practică.
Aşa că, am spus, "Dick, vreau să facem o deschidere mare...
O gală care-l va umili şi pe Louis B. Mayer.
Aşa că, am închiriat o grămadă de spoturi luminoase...
Din cele pe care le folosesc la Columbia...
Focuri de artificii, jongler pentru copii, este un eveniment...
Oamenii apar grămadă şi apoi...
Muştele.
Trebuie să fi fost atrase de toate luminile.
Milioane. Era ca o scenă din Exod.
Faraonul ar fi eliberat copiii lui Israel...
Un adevărat dezastru.
Acum e timpul "prosopului".
A doua zi, eu şi Dick şi ne-am întâlnit să discutăm revenirea la vechiul format.
Şi cum vorbeam noi aşa... o bătaie la fereastra de servire.
I-am spus că am închis.
- Am închis. - Dar era atât de drăguţ.
Stai puţin, stai...
Ce ai vrea, fiule ?
Pot cumpăra o pungă de burgeri de la tine ?
Îmi pare rău, aşa că, aprind grătarul şi îi fac vreo câţiva...
Poftim.
Şi în timp ce se îndepărta, trage o maşină.
Şi apoi alta.
Dick...
Şi apoi alta.
Bună, bun venit la McDonalds.
Salutare.
Curând s-a format coadă.
- S-a dus vorba. - Şi era doar începutul.
Şi suntem o senzaţie peste noapte, la 30 de ani de la formare.
Asta e povestea noastră.
Franciză.
- Poftim ? - Franciză.
Daţi-o în franciză.
E prea bună pentru o singură locaţie.
Ar trebui să fie McDonalds peste tot. De la munte la mare...
- Dle Kroc... - Vreau să vă mărturisesc ceva...
Nu sunt în California pentru vreo întâlnire de afaceri. Sunt aici pentru voi.
Acum câteva zile am intrat în St Louis, Missouri,
făceam ceva afaceri şi mi-am desfăcut harta.
Şi am urmat cu degetul o singură autostradă, spre vest.
- Route 66. Şi ceva mi-a spus... - Dle Kroc...
Ceva mi-a spus să intru în maşină
şi s-o iau pe autostrada aia şi ştiţi unde m-a condus ?
Drept aici.
Drept la această locaţie de necrezut...
Şi când am văzut cozile alea la case şi am gustat produsul...
Am ştiut ce trebuia să se întâmple.
Franciză. Franciză, franciză, franciză.
Franciză.
Deja am încercat.
Cinci. Trei în California de Sud, unul la Sacramento şi unul la Phoenix...
Şi asta e tot unde vor fi vreodată.
De ce ?
Două cuvinte... Controlul calităţii.
E aproape imposibil să asiguri respectarea standardelor de departe.
Spaţiile au fost un dezastru. Bucătării murdare, meniuri inconsistente.
Sacramento vindea burritos.
Să-ţi vezi preţioasa creaţie gestionată aşa prost...
- Numele tău... - L-a băgat pe Mac în spital.
- Numeşti un supervizor. - Am făcut-o.
Şi ce s-a întâmplat ?
Evident că nu a făcut o treabă grozavă.
Angajezi pe altcineva, iei pe cineva mai bun.
Energiile noastre sunt mai bine cheltuite făcând acest loc cât de bun posibil.
Mai bine să ai un restaurant bun decât 50 mediocre.
Da. Tot cred că dacă angajezi tipul potrivit...
Ray, nu ne interesează.
Cred că voi, băieţi, scăpaţi ceva aici care...
Vă spun, vă trebuie ceva aici...
Ce-i asta ?
Un concept.
Ce sunt acelea ?
O modalitate de a scoate locul în evidenţă atunci când conduci.
"Arcadele de aur", aşa le numesc.
Arcadele de aur...
- Cine s-a gândit la asta ? - E pura magie a lui Dick.
Aţi construit vreodată unul ca asta ?
Doar unul... În Phoenix.
Ethel ?
Aici.
Am văzut un restaurant.
N-am mai văzut un restaurant ca asta în viaţa mea.
Au un sistem complet automatizat.
Se numeşte "sistem rapid".
Ceea ce este un nume bun, fiindcă omul este rapid.
Îţi spun, e ca ceva izvorât din mintea lui Henry Ford sau ceva.
- E revoluţionar ? - E revoluţionar.
Exact ceea ce este, e revoluţionar.
- Şi vrei să investeşti în el ? - Nu ştiu.
Nu ştiu. Încă nu sunt sigur. Ştiu doar că vreau să fiu parte asta.
- Frate. - Aşadar, iată-ne.
Ce vrei să spui cu asta ?
Cupe de ceară, colţare pliante. Multimixere. O nouă idee de urmărit.
Acele lucruri pun un acoperiş deasupra capului nostru.
Măcar peste al meu.
Cum adică peste al tău ? Peste capetele noastre...
E un acoperiş bun, Ray. E o casă bună.
E o viaţă bună, dacă n-ai fost prea ocupat s-o trăieşti.
Am putea merge la club mai mult de două ori pe an.
Să facem o plimbare prin cartier împreună.
Nu-i timpul să te bucuri puţin şi să nu mai fugi în jurul cozii ?
Când de ajuns o să fie de ajuns pentru tine ?
Sincer ?
Probabil niciodată.
De ce ar trebui să mă stabilesc când alţii nu vor ?
Nu ştiu, Ray.
Poate dacă aş fi avut o soţie cu un gram de viziune.
Mi-ar fi arătat un gram de sprijin.
Scuze, cuvânt greşit.
Nu am făcut nimic altceva decât să te sprijin.
Uite, îmi pare rău...
Urcuşuri, coborâşuri, economii în scădere, schemele tale...
Ai dreptate.
Sunteţi familiarizat cu conceptul "oul şi găina, " dle Johnson...
Pentru că eu cred că e cazul aici.
Hei, Dick...
Ce-i cu tipul ăsta ?
- Fă-o pentru ţara ta. - Ce ?
Dacă nu vreţi franciza pentru voi, e în regulă...
Faceţi-o pentru ţara voastră.
Faceţi-o pentru America.
Am condus printr-o mulţime de oraşe. O mulţime de oraşe mici.
Şi toate au aveau două lucruri în comun...
Aveau tribunal şi aveau biserică.
Deasupra bisericii era o cruce...
Şi deasupra tribunalului era un steag.
Steaguri, cruci, cruci, steaguri.
Pur şi simplu nu pot să nu mă gândesc la acest restaurant extraordinar.
Acum, cu riscul de a părea blasfemiator...
Iertaţi-mă.
Acele arcade au multe în comun cu acele clădiri.
O clădire cu o cruce în vârf, ce este ? Este un loc de întâlnire...
unde oamenii decenţi vin împreună
şi împărtăşesc valori protejate de steagul american.
S-ar putea spune că această frumoasă clădire flancată de acele arcade...
Semnifică mai mult sau mai puţin acelaşi lucru.
Nu spune pur şi simplu, "Hamburgeri delicioşi în interior"...
Semnifică familia. Semnifică comunitatea.
E un loc unde americanii vin împreună să rupă pâine.
Vă spun...
McDonalds poate fi... nouă biserică americană.
Hrăneşte trupurile, sufletele şi nu e deschis doar duminica, băieţi.
E deschis 7 zile pe săptămână.
Cruci, steaguri...
Arcade.
Dă-ne un minut, Ray.
Sigur.
Nu ştiu.
Ăsta e visul tău. E mai mare decât visul tău.
Arcade. Arcadele tale...
Pe tot cuprinsul.
Nu te pot trece din nou prin asta.
Ştiu cât de mult vrei asta...
- Şi ar trebui s-o ai. - Diabetul tău...
- Ultima dată... - Vom face lucrurile altfel.
Vom învăţa din greşelile noastre.
- Cum aşa ? - Ţinem lesa mai strânsă peste tot.
Supraveghere completă.
Orice schimbare trece prin noi.
Cine zice că va asculta ?
Îl vom face să asculte.
Concepe un contract. Clar ca lumina zilei. Alb-negru.
Bine.
Să trecem la treabă, băieţi.
Care-i primul pas ?
Lăsaţi pe mine asta.
Suntem o companie dinamică în creştere rapidă
şi acum suntem gata să ne aventurăm la nivel naţional.
Aşa că, în plus, ne oferiţi un puternic sprijin chiar aici, în Midwest
afişându-ne locaţia cu service ca o momeală pentru alte francize.
Ce sunt acelea ?
- Ce sunt Ce ? - Acestea.
Să văd... acelea, da...
E felul meu de separare de restul.
Vă plac ? Le numesc "Arcadele de aur".
Îmi pari cunoscut. Nu ne-am mai întâlnit ?
Nu cred... nu. Cred că mi-aş aminti asta.
Citiţi cu atenţie... dacă nu vă deranjează.
- Aruncaţi o privire. - Da...
Colţarul pliabil.
E ca un pat Murphy pentru bucătăria dvs.
Uitaţi-vă la planuri.
Le-am făcut pe plan local.
Da, nu uit niciodată o faţă.
Unice, originale, cu totul inovatoare...
Nu e nimic de genul ăsta. Nimic. În întregul sector de servicii alimentare.
Broşură frumoasă, făcută profesional.
Ne-am mai întâlnit ?
Tipul cu cupa de hârtie.
Da. Asta a fost acum mult timp.
A fost cu mult timp în urmă.
Ce crezi ?
Nu ştiu.
Este... Uite...
Voi vorbi deschis...
Am nevoie de asta.
Crezi că... Poţi face ceva să mă ajuţi ?
Ştii ce... Să te recomand unuia din colegii mei.
Cineva care ar putea fi mai potrivit să-ţi satisfacă nevoile.
Mulţumesc.
Ray Kroc... Adresa ?
143, Juniper Road.
Arlington Heights, Illinois.
Numărul de telefon de acasă ?
Sunaţi pe telefonul de birou. Acolo daţi de mine.
În regulă.
Vom avea nevoie de o evaluare acasă înainte de a putea emite fonduri.
Fii corect.
Fii corect o dată.
O dată.
June, ai programat trasarea cu inginerul ?
Da.
Dar departamentul de pompieri ?
Ai primit aprobarea pentru proiectarea aleii ?
Le-am lăsat un mesaj ieri.
- Permisele de excavare ? - Mă întâlnesc cu ei astăzi.
În regulă.
Hei, ce se întâmplă cu San Bernardino ?
Tocmai am vorbit cu Dick, mi-a spus că lucrează la asta.
Lucrează la asta...
Asta e ceea ce-a spus.
Ray Kroc la telefon.
- Bună, Ray. - Voi mă omorâţi.
Ce mai aşteptaţi ? În 2 săptămâni excavez.
Aceste lucruri necesită timp, tu propui modificări substanţiale.
Adaug un subsol şi un cuptor, asta e tot.
Trebuie ca arhitectul nostru să-l revizuiască temeinic,
să se asigure că totul e în siguranţă.
Bine, l-a văzut ? S-a uitat la el ?
Nu sunt sigur, să fiu sincer.
Am buldozerele la treabă pe 23.
Nu sunt eu cel care le-a programat.
Ray, vreau să mai şi respiri.
Să iau o pauză... Îţi dai seama cât o să mă coste dacă nu presez ?
Să sperăm că nu se va ajunge la asta.
Fiecare restaurant din Midwest are un subsol şi cuptor.
Acest lucru este chestii standard de.
Înţeleg, dar e numele nostru pe acea clădire.
Doamne fereşte să se prăbuşească şi să fie răniţi
sau mai rău, din cauza unor greşeli de design.
Hai s-o lăsăm mai uşor şi să ne asigurăm că totul e făcut corect.
E cam mult pentru un sistem rapid, nu ?
- Ţi-a închis telefonul ? - Da.
Doar dacă nu s-a întrerupt convorbirea.
Bine...
Va fi bine.
Unde este partea din faţă a... arată-mi.
Bine.
Asiguraţi-vă că ferestrele sunt suficient de mari
ca clientul să poată privi în restaurant la bucătărie.
Nu arată bine. Să vedem asta...
- Ray ? - Ce ?
Am primit o scrisoare de la San Bernardino.
Citeşte-mi-o.
Dragă Ray, mulţumesc pentru că mi-ai împărtăşit
ideea de a ajunge la un acord cu Coca-Cola,
pentru a sponsoriza tabelele de meniu la noua locaţie Des Plaines.
O noţiune interesantă, într-adevăr.
Cum ai evidenţiat în mod corect...
Un astfel de aranjament ar oferi o sursă constantă
de venituri la magazin fără cost suplimentar de muncă.
- Totuşi... - Totuşi ?
Totuşi ce ?
Totuşi, asta e dincolo de convingerile noastre fundamentale.
McDonalds a fost fondat cu ideea...
- Familiilor şi nu strict a comerţului. - Nenorociţii !
- Nu ştiu ce vorbesc. - Şi aşa mai departe şi aşa mai departe...
Poftim, domnilor.
Înapoi la muncă.
Să-ţi explic.
Va fi foarte mic în partea de jos. Foarte discret.
Nu ne simţim confortabili cu ideea
de a transforma meniul nostru într-o reclamă.
Înţelegi, nu este un anunţ, e o sponsorizare.
E lipsit de gust.
Sunt bani gratis !
Sunt o mulţime de lucruri ca să faci un ban rapid, nu înseamnă să le şi faci.
- O mulţime de restaurante fac asta. - Ei bine, noi nu.
De ce nu ?
Pentru că n-am niciun interes să mă complac în acest comercialism cras.
Nu e McDonalds.
Nu mi-am dat seama că m-am asociat cu un boem.
Ca să ştii, sunt republican !
Da, puteai să mă păcăleşti.
A închis din nou.
E puţin mai exaltat, atâta tot.
Un impetuos de genul ăsta, nu ştii de ce e capabil.
Totul e fanfaronadă, Dick. Latră şi el.
- Asta a spus Neville Chamberlain. - O să se liniştească.
Dă-i ceva timp.
Ce faci, haide ! E timpul să te apleci, e timpul să curăţi.
Haide.
Pune chipiul drept.
400 grade, nu ? Bravo.
Frumos.
Hei, e doar o murătură acolo. 2 murături pe toate chifle.
2 murături pe fiecare.
Nu... nu. Priveşte.
Întoarce-le aşa şi apoi apasă-le o singură dată.
Şi asta e prea roz.
Aşa, bine ?
Stai... şi tu... ai aceste...
E bine.
- Cum te numeşti ? - Fred Turner, domnule.
Bună treabă.
Fred Turner.
Îmi pare rău.
Ştiu că te-am neglijat.
Ce zici ca mâine... să luăm cina la club ?
Serios ?
Serios.
Uitaţi ce a adus pisica.
- Bună tuturor. - Bună. Hei.
- Ce mai faci ? - Bună seara, străine.
Asta-i pe partea stângă a şenalului navigabil 14.
Eu în folosesc pe 3.
- E clar. - Am auzit că Acapulco e divin.
Unde îţi place Ethel ?
În Spania.
Spania ?
Minunat. Cum a fost ?
- Nu, mă gândeam la asta. - N-ai fost.
Ei bine, visăm la o excursie.
Nu ?
- Grozav. - Da.
- Cum e cu golful, Ray ? - În ultima vreme ?
Inexistent.
- Ştiu, şi eu m-am reţinut. - Fără glumă.
Da. Am dat o gaură într-un fel recent, totuşi.
Am dat peste o oportunitate de afaceri interesantă.
Foarte interesantă.
O să vreţi o bucată din asta.
- Iar începem. - Ce este de data asta, Ray ?
Restaurant.
- Noul tip de restaurant. - Cum nou ?
Restaurantul plin de milkshake şi colţare pliabile ?
Colţar pliabil...
Glumeam cu tine, Ray.
Stai un pic, Jack.
Ar trebui să-l asculţi.
Asta e ceva diferit.
Spune-ne mai multe.
Am s-o fac.
E o frumuseţe.
Bucătărie complet automatizată, cum n-am mai văzut...
E revoluţionar.
Se numeşte "sistem rapid".
Ceea ce îmi place la asta este că e francizabil.
Primul din ele e deja funcţional. Haideţi şi aruncaţi o privire.
V-aş putea face să câştigaţi ceva bani.
Nu trebuie să vă faceţi griji...
Suntem responsabili de toate.
Şi toate aceste francize arata exact la fel.
Nu aş fi crezut că va funcţiona...
Floare la ureche. Plăteşti taxa de franciză, noi avem grijă de celelalte.
Destul de aproape ! Ridică-l.
Bine, s-o facem.
Gata ? Bine. Vei fi fericit.
- Felicitări. - Sigur.
3 noi francize în ultima lună.
E grozav.
Ce ?
Nu ştiu...
Ce ?
Nu crezi că având în vedere experienţa noastră
asta se întâmplă un pic prea repede ?
Dacă toate apar dintr-o dată, cum o să menţină standardele ?
Nenorocitul.
Dă-o lovitură puternică, Jack.
Hei !
- Ce se întâmplă aici ? - Uită-te la asta.
Ce-i asta ?
- Ce-i asta ? - Pare să fie un hamburger.
Nu-i burger McDonalds.
Uită-te la ketchup-ul ăsta.
Şi ai 3 murături acolo în loc de 2...
Şi uită-te la asta... salată.
- Pe bune, Jack, salată... - Nu putem vorbi altă dată de asta ?
Uită-te la acest orez. E tragic de supra-fiert.
- Tragic. - Nu ştiu, Ray, mie îmi pare bun.
Ce naiba ştii tu despre calitate ?
- Am fost azi şi la restaurantul tău. - Da ? Şi ce-i cu asta ?
- Ai porumb pe ştiulete, ai pui prăjit... - Le plac puii prăjiţi !
Da ? Ei bine, lasă-i să meargă undeva unde servesc pui fript.
Iar bucătăria ta e murdară. Ce naiba se întâmplă cu voi ?
Nu ştiu de tine, Ray, dar eu sunt pensionat.
Ai spus că era un loc bun pentru a ne plasa banii.
Este o investiţie.
Dacă aş fi dorit un loc de muncă aş fi aplicat pentru o poziţie de bucătar.
N-ai putea obţine un job de bucătar într-unul din restaurantele mele.
Hei !
Care-i problema lui ?
E o mare belea, asta este.
Şi ţie, Ray !
Ethel ?
Aici.
- Bună ! - Ray...
Grăbeşte-te şi te schimbă. Cina e la 19.00.
Da, nu mergem la club în seara asta.
Stai, ai anulat cina ?
Am anulat calitatea noastră de membri.
Ce ?
Aceşti Rolling Green nu sunt genul nostru.
Despre ce vorbeşti ?
Am pierdut interesul să beau cu bogaţi pensionari.
Bogaţi pensionari ?
Ştii, golful lor şi Rob şi Roy ai lor. Se complac în toate astea.
Ray... te rog spune-mi că glumeşti.
Ăştia sunt prietenii noştri.
Nu, ştiu, ştiu.
Ştii ce ? Tu şi cu mine ne putem face o mulţime de prieteni noi.
E în regulă. Ne facem prieteni noi.
Prietenii mai potriviţi pentru noi.
Nu crezi ?
Ştii ce ? Dă-mi o secundă ?
Garajul mă înnebuneşte.
Pot să merg să-l mătur şi să-l curăţ şi apoi...
Pune-ţi o rochie frumoasă, te scot să mâncăm ceva.
Priveşte aceste frumoase încrustaţii în aur.
Îmi spui că o asemenea măiestrie nu merită 8,95 dolari ?
Dar nu mă interesează.
Nu te interesează Biblia, sigur va fi mândria bibliotecii casei familiei tale ?
Fiindcă fără nicio îndoială, June, ştii că invidia e unul din cele 7 păcate capitale.
Şi de asta se vor face vinovaţi prietenii tăi
când vor vedea această frumuseţe legată în piele pe raft.
Dle, ăsta-i un loc privat de afaceri.
Mi-e teamă că va trebui să te rog să pleci.
Mulţumesc pentru timpul acordat.
Vânzări Prince Castle... Stai puţin.
Ray, e Mac.
Vrei să vorbeşti ?
Da. Spune-i că-l sun înapoi.
Hei, hei. Aşteaptă.
- Cum te numeşti ? - Leonard. Leonard Rosenblat.
Rosenblat ?
Da.
Ce face un evreu să vândă biblii catolice ?
Îmi fac o viaţă.
Cred în tine.
Ai pus murături înăuntru ? Astea sunt gata de întors, netede.
Fără sare timp de 30 de secunde. Bine... Arătaţi bine !
Arătaţi bine. Zâmbiţi.
Aveţi timp să vă aplecaţi, aveţi timp să curăţaţi.
Normal e pentru cei de maxim 10 ani, dar pentru tine voi face o excepţie.
Îmi place !
Frumos.
Noii mei francizaţi sunt grozavi.
El e în spate la bucătărie...
Şi ea e în faţă oferindu-le acadele la copiii mici.
Soţ şi soţie, umăr la umăr.
Ca o adevărată echipă.
E ceva cu adevărat de văzut.
E minunat. Nu crezi, Ethel ?
- Presupun că este, da. - Da.
Colegi de echipă.
Am făcut planuri pentru cină, vineri.
Presupun că n-ai revenit la Rolling Green.
Ei bine, nu, nu.
Un loc mult mai bun.
B-5
E aşa de sărat.
Îi place sarea.
Cu ce te ocupi, Art ?
O mică afacere de instalaţii sanitare o vreme după ieşirea din service.
Acum vând aspiratoare şi dau în paralel lecţii de pian.
Un tip ocupat. Bravo.
Aspiratoare, instalaţii, pian... Eşti un factotum.
Da, orice îmi pune mâncare pe masă, nu ?
Trebuie să fii tare mândră.
Cum ţi-ar plăcea să faci mai mult decât să pui puţină mâncare pe masă ?
E emoţionantă.
Ce ai în minte ?
Gata.
O să vă spun 3 cuvinte...
Vreau să luaţi cele 3 cuvinte acasă cu voi în seara asta.
McDonalds... e... familie.
Nu e grozav ?
Ştii ce văd când văd asta ? Familie.
Suntem o mare familie.
Nu-i aşa ?
Avem guri de hrănit.
Asta-i o familie.
Caut câţiva bărbaţi buni...
Şi femei. Care nu se tem de muncă grea.
Nu se tem să-şi suflece mânecile.
Caut oportunişti, luptători, tipi dispuşi să-şi suflece mânecile.
Care depind de drive-in, care au un mic foc în burta lor.
Stau aici azi înaintea voastră şi vă ofer ceva la fel de preţios ca aurul.
Şi ştii ce e ?
Cineva ?
Oportunitate. E oportunitate.
Oportunitate.
Oportunitatea de a avansa, de a merge mai departe, de a avansa...
De a reuşi.
De a câştiga, de a avansa. Cerul este limita.
Apucaţi inelul de alamă. Pentru a vă oferi o şansă la visul american.
Puneţi-vă mâinile în jurul visul american.
Oportunitate.
Pentru că am să vă spun ceva...
La McDonalds... e marea naţiune a noastră...
E vorba de a munci pe coate.
Vă garantez că dacă aveţi curaj...
Tupeu, dorinţă...
Vă garantez că puteţi reuşi.
E aur... La capătul.. acestor Arcade de aur.
Arcade de aur. Arcade de aur.
Acum, cine e cu mine ? Cine vrea să urce scara spre succes ?
Fii parte din McDonalds "mishpokhe". Acum, cine e cu mine ?
Haideţi, să văd nişte mâini.
Poftim.
Cine altcineva ?
McDonalds.
E bun, Art.
Bună treabă.
Mulţumesc, domnule.
Tupeul tipului ăsta.
Ce ?
Ghici cum scrie pe afişajul lui din magazin ?
McDonalds nr 1.
Ce suntem noi ?
Poate capul lui gândi ceva mai mare ?
Doamnelor şi domnilor, începem coborârea spre Minneapolis, St Paul.
Dle Kroc ! Bun venit la Minneapolis. Mă bucur să te văd !
Daţi-mi un "M" ! Daţi-mi un "C" !
- Ray, cum este ? - N-ai putea bate asta în Chicago.
Ei bine, nu ne batem joc aici.
Complimentele mele bucătarului, e minunat.
Pot să-ţi fac unul şi mai bun.
- Ce zici de proprietar ? - Sigur, de ce nu.
Rollie... Rolly.
- Jimmy, mă bucur să te văd. - Rollie, ce mai faci ?
Minunat.
- Rollie Smith, Ray Kroc. - O adevărată plăcere.
Ai aici un restaurant dat naibii.
Venind de la tine e un compliment.
Reputaţia mă urmăreşte.
- Sunt un mare admirator. - Păi... stai jos.
- Nu vreau să întrerup. - Ia loc.
Poate doar un minut.
- El e Fred Turner, asociatul meu. - Bine aţi venit.
Fripturile sunt gătite bine ?
- Excelent. - Perfect.
Intenţia noastră e să ne extindem destul de mult dincolo de Midwest.
N-o să ne stabilim aici. Nu o să...
Ne vom extinde cu mult dincolo de Midwest.
Clar ai o casă caldă şi iubitoare aici în Minneapolis.
Da, aşa se pare.
Da, acest oraş nu poate fi destul pentru McDonalds.
- Poftim, domnule. - Încă un Canadian Club la amicul meu.
- Da, domnule, imediat. - Mulţumesc.
De fapt, aş spune că e suficient entuziasm pentru a sprijini altul.
A doua locaţie.
Ştii, dacă mă gândesc, ştiu persoana perfectă care să-l conducă.
Nu mai spune !
Cineva care ştie ce înseamnă să construieşti un restaurant mare.
Cineva cu mai mult de 20 de ani în industria serviciilor alimentare.
Cine ?
- Eu. - Tu ?
E un şoc.
Am know-how, am susţinători şi am locaţia perfectă.
Cunoşti Hennipen Avenue ?
Este una din cele mai aglomerate artere comerciale din Twin Cities.
Un teren ce a devenit recent disponibil, un acru la colţul Hennipen cu...
- Dle Kroc. - Da.
Ai vrea s-o cunoşti ?
Da, sigur.
Aşadar, Ray, cât timp eşti aici cu noi, în Twin Cities ?
Cât timp stai în oraş ?
Nu sunt sigur încă.
- Dacă v-aş fura o clipă mi-ar plăcea... - Sigur.
Să vă arăt personal acest loc de la Hennepin...
Despre care vorbeşte Rollie. El ştie cum să le aleagă.
Adică, acest loc... E loc destul pentru restaurant,
parcare, eventual un loc de joacă pentru cei mici.
Ray Kroc, fă cunoştinţă cu Joan Smith,
soţia mea.
O plăcere să te cunosc.
Ei bine, stai alături de noi. Bea ceva cu noi.
Mi-ar plăcea.
- Ce mai faceţi, băieţi ? - Bine.
El e Fred Turner, este...
Am făcut Madison, Milwaukee, Kinosha...
Grand Rapids... avem 3 în zona Chicago.
Jim e aici în Minneapolis.
St Paul.
Şi avem unul în Dayton, Ohio.
Aşa e.
Trebuie să fii ameţit pozitiv, dle Kroc.
Te rog, spune-mi Ray.
Ray.
Asta e ceva creştere.
Da.
- Ne descurcăm bine, nu, Fred ? - Da, domnule.
Da, ne descurcăm bine.
Când ai început ?
Poftim ?
În ce an ai început cu McDonalds ?
Anul ?
Am început în 1954.
Remarcabil.
Da.
Ar trebui să mă întorc.
Să te întorci ?
Da, la pianul meu.
Sigur.
Care-i melodia ta preferată ?
Din toate timpurile.
Pennies From Heaven.
- O tipă grozavă. - Ştiu.
Am vândut piane pentru o vreme.
De fiecare dată când plouă...
Când plouă... bănuţi din cer.
Nu ştii că fiecare nor conţine...
Bănuţi din cer.
Vei găsi avere ta căzând...
Peste tot oraşul.
Sună destul de bine.
Asigură-te că umbrela ta
e cu susul în jos.
Schimbă-i pentru un pachet...
De soare şi flori.
Dacă vrei lucrurile pe care le iubeşti
trebuie să ai duşuri.
Aşa că, atunci când auzi tunete...
Nu fugi sub un copac.
Vor fi bănuţi din ceruri
pentru tine şi pentru mine.
- Ray ? - Aici jos.
Cred că am nişte oameni pentru tine.
Am întâlnit acest cuplu de tineri
foarte implicaţi. Sunt din Glenview.
Iubiţi din liceu. Căsătoriţi de 5 ani.
Şi caută o afacere unde pot lucra împreună.
- Şi par foarte entuziasmaţi. - Da, uită asta. Totul s-a schimbat.
Vrei de băut ?
Nu, schimbat cum ?
Uita suburbiile din Chicago, gândeşte mai departe.
- Mai departe... - Nu-i mai urmăresc.
Mă urmăresc ei acum.
Călătoria. Cum a fost ?
Triumfătoare.
Au întins covorul roşu. Şi au sărutat acest inel.
Mă imploră pentru McDonalds acum.
Ia şi bea.
- E frumos. - Da, sigur este.
Sunt sigură.
Ei bine, atunci, trăiască... Papa Raymond I.
Ai dreptate.
Ai perfectă dreptate.
- Ray ? - Da.
Avem o mică problemă.
O clipă... Cum putem fi aproape fără capital ?
Ei bine, venitul tău, partea lunară din magazine...
1,4% net.
- 1.4 ? - Da.
1,9 minus 0,5 a lui Dick şi Mac.
Dle McDonald, Ray Kroc la telefon.
Mă bucur să te văd.
- Bună, Ray. - Vreau să renegociem.
Ce să renegociem ?
Afacerea mea. Afacerea mea proastă.
1.4 nu acoperă nici cheltuielile lunare cu atât mai puţin expansiune.
- Ray, ăia sunt termenii. - Nu-s suficient de buni.
- E aproape triplu cât partea noastră. - Aţi primi şi voi mai mult, nu ?
Noi nu suntem lacomi.
Lăcomia n-are nimic de-a face cu asta.
Dacă aş fi avut mai mulţi bani, aş fi crescut de două ori pe atât.
- N-avem carne la rata asta de creştere. - Nu am nimic.
Nicio locaţie în Pennsylvania.
Nimic din New York.
- Toate la timpul lor. - Nimic în Texas.
Nu am nicio îndoială că vor urma.
Eu sunt aici şi-mi rup gâtul pentru voi.
Şi faci o treabă grozavă.
Ei bine, atunci aş face mult mai bine să nu mi-l rup nici eu.
- Nu ştiu ce să spun. - Spune că o să renegociem.
- Nu pot. - Nu poţi sau nu vrei ?
Mărindu-ţi partea ta, ar fi nedrept pentru francizaţi.
Francizaţii fac bine, eu sunt cel care se îneacă aici.
Ai fost de acord de bună voie cu termenii afacerii, Ray.
Nimeni nu ţi-a pus un pistol la tâmplă.
- 4% - Nu.
- 3,5% - Ray...
- Ce ? - Nu.
La naiba !
Dick...
O o mare belea ? Da.
E puţin sărit, pariez...
Dar asta nu înseamnă că o să ne facă vreun rău.
- Cât o să continui cu asta, Mac ? - Cu ce ?
Cu treaba că "totul e bine" ?
E un lup în coteţ. Noi l-am lăsat să intre.
N-ar fi trebuit să fi ascultat.
Avem contract doar pentru acest lucru, Dick.
Ar fi trebuit să am încredere în instinctul meu.
Aşadar, e vina mea, nu ?
Ca la cinema.
Ei bine, îmi pare rău. Am vrut să ai visul tău.
94 de dolari.
Incredibil ce costuri au îngheţatele astea.
Ştii, că tata avea un magazin de îngheţată ?
A intrat în faliment de la costurile de refrigerare.
Serios ?
A sunat azi un bărbat.
De la Illinois First Federal.
Ţi-a spus ce a vrut ?
De ce nu-mi spui tu.
Ce-a vrut ?
Ray...
Ce ?
Ai ipotecat casa noastră ?
Am putea pierde totul.
Am specificat clar acest lucru, la birou mă găseşti.
Am încercat acolo, dle Kroc, de mai multe ori.
N-ai niciun drept să mă suni acasă.
- E o invazie flagrantă a intimităţii mele. - Cu tot respectul domnule, când eşti
3 luni în urmă cu plăţile, nu alegi locul unde să te contactăm.
- Ray. - Inspecţie surpriză.
Ce faci aici ?
Am venit să văd cum merg lucrurile.
12.400 de dolari.
Un profit bun pentru prima lună. Ar putea fi mai mare.
- Urăsc să amestec afacerile cu plăcerea... - Eu nu.
Dar... cheltuielile mele.
Ce-i cu ele ?
Sunt puţin mai mari decât am anticipat.
Un lucru în special...
Congelatorul. Factura aia e o adevărată farsă.
Nu ştiu, e o problemă, toată îngheţata aia...
Nu vreau să-mi depăşesc atribuţiunile, dar am găsit o soluţie.
Ei bine, Joan a găsit-o, de fapt.
Să nu spui.
Dacă ţi-aş spune că există o cale prin care toţi operatorii tăi
să economisească sute de dolari pe an la costurile cu energia electrică ?
Şi de a reduce la jumătate timpul pentru a face un milkshake ?
Ascult.
E un milkshake praf.
Costă o fărâmă dintr-o îngheţată şi nu-i necesară refrigerarea.
Conţine lapte praf.
Agenţii de îngroşare şi emulgatorii simulează textura de îngheţată.
- Are gustul ca cel adevărat. - E foarte uşor de făcut.
Pui un pliculeţ într-un pahar cu apă şi amesteci.
Ştiu că poate fi blasfemiator la calificarea ta în lactate...
Personal... cred că e o idee minunată.
Ciocolată sau vanilie ?
Vanilie.
Lucrurile bune vin la cei care le aşteaptă.
Ce crezi ?
Cred că beau un milkshake de vanilie delicios.
Pot ?
Nu pot rezista.
Şi... ce spui ?
- Încercăm la noi şi dacă merge bine... - O extindem la nivel naţional.
Aş putea, da. Să mă gândesc la asta.
Tu eşti şeful.
McDonalds.
Am găsit o cale să te salvez pe tine, pe mine şi pe toţi operatorii noştri.
- Sute de dolari pe an din electricitate. - Şi care ar fi asta ?
Două cuvinte... milkshake praf.
Am dat peste un produs remarcabil numit Instamix.
După cum am spus, e un milkshake sub formă de pulbere,
e o fracţiune din costul îngheţatei şi nu necesită refrigerare.
- Ray... - Îţi spun, l-am încercat eu,
are gustul ca cel real. E delicios !
E cu ciocolată, cu vanilie...
Eu... sunt cu vanilia.
Ray, nu suntem interesaţi de un milkshake care nu conţine lapte.
De ce să nu adăugăm rumeguş la hamburgeri, dacă tot vorbim de asta.
Cartofi prăjiţi congelaţi.
- Nu vrei să faci economii. - Nu aşa.
Vorbim despre acelaşi gust minunat...
Acelaşi gust minunat când tragem linia.
Se numeşte milkshake, Ray.
Lapte adevărat.
Acum şi pentru totdeauna !
Înţeleg...
Îţi cer să-mi extinzi linia de credit.
Până nu-ţi creşti valoarea casei sau nu-ţi plăteşti împrumutul...
Nu pot să fac nimic.
- Afacerea mea e în plină expansiune. - Din păcate, asta e irelevant.
Ei bine, am 13 locaţii în 9 state...
E un împrumut pe casă.
Atunci dă-mi un împrumut de afaceri.
- Aceste 13 de locaţii, le deţii ? - Eu personal ?
E afacerea ta, corect ? Îţi aparţine.
Sunt şeful de franciză.
Eu sunt cel din spatele acestei creşteri.
Toate bune şi frumoase, dar ai nevoie de active.
Ai fost la vreun McDonalds ?
Fiindcă avem 3 aici, în Chicagoland. Ar trebui să vii să vezi.
Mi-ar plăcea să te conduc, să vezi despre ce vorbesc.
Dle Kroc...
Pot să te ajut ?
Nu, dar... poate că te pot ajuta eu.
Harry Sonneborn, mă bucur să te cunosc.
Nu, mulţumesc. Suntem foarte mulţumiţi de furnizorul nostru actual.
Nu sunt aici să-ţi vând îngheţată.
Ce naiba vrei ?
Am prins ceva din discuţia de acolo, părea că ai avea probleme financiare.
De ce nu-ţi vezi de afacerea ta ?
Sunt un mare admirator al locaţiilor tale.
Mulţumesc.
Iau prânzul la Waukegan de cel puţin 2 ori pe săptămână.
Întotdeauna e o aglomeraţie fantastică.
Şi vrei să ajungi la...
Dle Kroc, dacă nu faci un pumn de bani, ceva e greşit.
June, adu registrul.
Haide în birou, Harry.
Ca să rezum..., ai un flux de venituri minuscul...
Fără rezerve de numerar.
Şi un contract dezastruos
care necesită să treci printr-un proces de aprobare lent pentru
a adopta modificări, asta dacă se aprobă.
Care nu sunt aprobate niciodată.
Îmi scapă ceva ?
Cam la asta se rezumă.
Spune-mi despre teren.
Terenul.
Terenul, clădirile, cum funcţionează întregul aspect.
Destul de simplu.
Francizatul găseşte o bucată de teren care îi place...
Face un contract de leasing, de obicei pe 20 de ani.
Şi ia împrumutul nostru de construcţie.
Ridică o clădire şi gata.
Prin urmare, operatorul selectează locul ?
- Da. - El preia proprietatea.
Aşa e.
Tu asiguri pregătirea, sistemul, Know-how-ul operaţional...
Şi el e responsabil pentru restul.
- E vreo problemă ? - Una mare.
Nu pari să realizezi în ce afacere eşti.
Nu eşti în afaceri cu burgeri,
eşti în afaceri imobiliare.
Nu construieşti un imperiu la o cotă de 1,4%
dintr-un hamburger de 15 cenţi.
Îl construieşti prin deţinerea terenului
pe care acel burger e gătit.
Ceea ce ar trebui să faci...
E să cumperi acele parcele de teren...
Apoi să închiriezi acele parcele francizaţilor.
Ca o condiţie a afacerii...
Ar trebui să le permiţi să închirieze de la tine şi doar de la tine.
Acest lucru îţi va oferi două lucruri.
În primul rând, un flux de venit stabil.
Banii curg înainte să se apuce de treabă.
Doi, un capital mai mare pentru extindere.
Care se va regăsi în sursă pentru viitoarele achiziţii de teren
care va fi în continuare sursă de expansiune
şi aşa mai departe şi aşa mai departe.
Teren.
Acolo sunt banii.
Şi mai mult decât atât, control.
Controlul asupra francizatului.
Nu reuşesc să respecte standardele de calitate, le anulezi contractul.
Controlul asupra lui Dick şi Mac.
Rezultatul final... vei avea băncile şi francizaţii la mâna ta.
Dacă aş face asta, fraţii...
- În mod eficient ar fi... - Da.
Aşadar...
Ce spui, Ray ?
Vom avea nevoie de suport.
Am aranjat întâlniri cu investitori şi instituţii financiare.
Centrul oraşului, care este ca aspect suprasaturat...
A mâncat cineva de aici vreodată la McDonalds ?
Această creştere a populaţiei ne va permite să ne extindem...
Cifrele sunt exagerate, dar sunt pe deplin susţinute de analize.
De fapt, am comis o eroare pe partea de precauţie cu ele.
El fiind conservator.
Eu mă bazez pe instinct şi instinctul îmi spune aceste numere sunt mici.
McDonalds în creştere rapidă.
Sunt Harry Sonneborn, ele Ray Kroc.
Repede la McDonalds. Acum deservesc comunităţi de familii în întreaga ţară.
Probabil eşti la câteva minute distanţă de restaurantul favorit al Americii.
Serviciu rapid McDonalds e răspunsul perfect pentru petreceri,
zile de naştere şi mesele de familie în orice moment.
Fără tacâmuri sau alte astfel de lucruri.
E cea mai mare valoare alimentară a Americii.
Nu-i de mirare că vezi atât de mulţi din vecinii tăi acolo.
Dacă vrei calitatea mâncării de acasă fără muncă, încearcă McDonalds.
Caută Arcadele de aur la McDonalds.
Cel mai apropiat lucru de casă.
Ai auzit de franciza Realty Corporation ?
Ce este ?
Habar n-am. Aparent Ray Kroc e preşedinte şi CEO.
- Bună Dick, ce mai faci ? - Dacă chiar vrei să ştii, sunt îmbufnat.
De ce, care pare a fi problema ?
- Franciza Realty Corporation. - Ce-i cu ea ?
Pentru început, te superi dacă-mi spui ce este ?
Nu mare lucru.
O chestie minoră pe care am creat-o să furnizez servicii de leasing.
Să sprijin noii noştri francizaţi.
Ştii foarte bine că nu poţi face nimic fără a primi aprobare.
De ce ar trebui să fac asta ?
Fiindcă conform contractului, toate schimbările trebuie convenite în scris.
- Doar că nu e o schimbare. - Poftim ?
Nu este o schimbare. E o companie.
E o companie separată în afara sferei tale de competenţă.
Orice are legătură cu McDonalds se află în sfera noastră de competenţă.
Să-ţi explic ceva, Dick...
Voi aveţi control deplin în interiorul restaurantelor.
Dar afară, mai sus, mai jos...
Autoritatea voastră se opreşte la uşă.
Şi la podea.
În regulă ?
Ce zice ?
Cumpără pământul.
Pământul nostru ?
Fă una la hartă.
Să prinzi asta şi toţi indicatorii de acolo.
Sigur vezi asta ?
În regulă. Ce zici de una la birou ?
Prinde asta în centrul atenţiei.
Zâmbeşte. Bine, bine, bine, bine.
Livrare !
Unde vreţi astea ?
Ray...
M-am gândit.
Aprobat.
Serios ?
- Mulţumesc. - Nu, eu mulţumesc.
Este o idee grozavă şi tu eşti cea care a crezut în ea.
Suntem profund onoraţi să servim ca piaţă de test.
La naiba cu asta. O fac la nivel naţional.
Aţi văzut ultimul exemplar a RBM ? Proaspăt ieşit.
Ray, bravo.
E la aproximativ 15 km sud de centru...
Construiesc un nou stadion acolo.
Da, am citit despre asta.
Avem o echipă de baseball profesionistă şi una de fotbal, ambele vor juca acolo.
Cred că ştiu unde baţi cu asta.
Un stadion de 40.000 de locuri la o aruncătură de băţ ?
Imaginează-ţi ce trafic pietonal.
Familii înfometate în căutarea a ceva să mănânce după meci.
Sau înainte ? Oricând.
Exact.
Da.
Gândeşti departe, nu, Joan ?
Există vreun alt mod ?
Ei bine, ai fi surprinsă.
Mulţi oameni se tem să-şi asume o şansă, ca să ajungă la măreţie.
Asta e foarte trist.
Sunt de acord.
Ambiţie.
Asta-i chestiunea vieţii.
Cum se spune...
- Soarta îi favorizează pe chei. - Absolut.
Uită-te la tine.
M-ai făcut chel, Joan ?
Nu construieşti un imperiu de restaurante acţionând ca un şoarece timid.
Asta-i o zonă cu creştere rapidă.
Şi mai ieftină. Vorbeşti de cel puţin 15% mai puţin pe acru.
- Eu cred că Houston e o locaţie mai bună. - Ray ?
- Da. - Dick e pe linia 1.
Bine.
- Bună, Dick. - Am primit un telefon derutant.
De la Buddy Jepson, operatorul nostru din Sacramento.
Ştiu cine-i Jepson.
Mi-a spus că a primit un transport în această dimineaţă.
A ajuns ?
Ai depăşit limita, Ray.
Nu mă aşteptam să ajungă acolo mai repede de vineri.
Îmi zici şi mie ce faci cu 4 cutii de Instamix la unul din operatorii noştri ?
Uite, dacă nu vrei să faci profit, e în regulă.
Dar nu ne opri pe ceilalţi.
Ceilalţi ?
Ceilalţi, toţi în afară de tine.
Cui le-ai trimis ?
La toţi mai puţin ţie.
Nu ai niciun drept. Te opreşti în acest moment, este clar ?
- Nu. - Cum adică, nu ?
Veţi respecta termenii afacerii.
M-am săturat să primesc ordine de la tine...
De la tine şi paradă nesfârşită de "nu".
În mod constant tremurând în faţa progresului.
Dacă milkshake-urile false sub formă de praf sunt ideea ta de progres...
Ai înţeles profund greşit ce înseamnă McDonalds.
Am o înţelegere mult mai bună a ce e McDonalds decât voi, ţărănoilor.
Ce ?
Vei face aşa cum spunem noi.
Nu.
Ai un contract !
Ştii, contractele sunt ca inimile.
Sunt făcute pentru a fi rupte.
Îmi dai sarea ?
Mulţumesc.
Vreau să divorţez.
Atunci când vrei un divorţ în linişte,
primul lucru pe care-l întrebi este ce va vrea ea ?
Şi dacă cererea ei e rezonabilă şi echitabilă.
În privinţa proprietăţii maritale e casa, maşina, economiile şi conturile...
- Asigurările... - Dă-i-le.
Casa, maşina şi asigurarea.
Dar afacerea ?
Nu.
Ray, trebuie să înţelegi...
- Că ea e... - Bine.
Să-ţi explic ceva.
Nu se va întâmpla.
Aş muri mai degrabă, decât să-i dau o acţiune din McDonald.
Nu e aşa simplu. Cei doi fraţi sunt parteneri.
Ai semnat acest contract.
Fă-l să dispară.
Şi nu-mi pasă de ce este nevoie.
Te va costa.
"Aromă nouă, căpşune. Poate o să-ţi placă asta, Ray."
Mă uit la o scrisoare cu numele McDonalds pe ea.
Vrei să-mi explici ?
A fost o confuzie. Oamenii nici nu ştiu că au de-a face cu McDonalds.
Ce-i confuz e că te intitulezi "Corporaţia McDonalds."
Oamenii vor crede că-i întreaga companie, nu doar segmentul imobiliar.
Ceea ce suspectăm că asta speri !
Ai pus arcadele lui Dick pe antetul tău ?
Asta nu-i compania ta, Ray.
- Înţelegi asta !? - Mac, nu te supăra.
Noi am venit cu sistemul rapid, nu tu.
Noi. Tu cu ce ai venit ?
Poţi numi un singur lucru ?
Nu poţi şi nu vei putea niciodată.
Pentru că eşti o lipitoare, Ray. O lipitoare profesionistă.
Ştii cu ce am venit, Mac ?
Cu un concept. Am venit cu conceptul de câştig.
Dă-mi să vorbesc cu el.
În timp ce voi v-aţi mulţumit să staţi şi să deveniţi nişte perdanţi.
Vreau să am viitorul. Vreau să câştig.
Şi nu ajungi acolo fiind genul "nu merge".
Nu există loc în afaceri pentru oameni de genul ăsta.
Afacerile înseamnă război.
E câinele mânca câinele, şobolanul mânca şobolanul.
Dacă concurentul meu se îneca, mergeam şi-i puneam un furtun în gură.
Poţi să spui acelaşi lucru ?
Nu pot.
Nici nu aş vrea.
Prin urmare, doar locaţia voastră.
- Te vrem afară din companie, Ray. - Mac, cum propui să facem asta ?
Te vom da în judecată, tot ce este nevoie.
Şi probabil că vei câştiga.
Dar nu vă puteţi permite să mă daţi în judecată.
V-aş îngropa cu cheltuielile de judecată.
Mac, sunt preşedinte şi CEO la o corporaţie
mare cu terenuri în exploataţie în 17 state...
Tu conduci un stand de burgeri în deşert.
Sunt naţional.
Voi sunteţi locali.
Mac !
Urmezi dieta ?
Da.
Şi îşi verifici nivelul glucozei.
Şi iei medicamentele pe o bază... consistentă.
Da.
- Plimbări regulate, 20 de minute pe zi ? - Sunt în picioare toată ziua.
Stres ?
Bine.
Trebuie să vezi asta. E un factor important.
Aşadar, după cum am spus, rinichii funcţionează în prezent la 50%.
În urmă cu 18 luni erau la 65%.
Puţin mai jos şi eşti în risc de insuficienţă renală.
Bine, vedem mai târziu.
- Mulţumesc. - Mulţumesc.
William care a mers cu Revere...
- Câte litere ? - 5, 4 e litera "E".
Dawes.
Intră !
Cum te simţi ?
Doamne, suna a infarct. Am simţit la telefon.
Am auzit despre... accidentul tău.
Le pun aici.
Dick.
E un bilet acolo.
Dă-i drumul.
E în regulă.
Nu, ţine...
Vei fi fericit.
Ce-i asta ?
Ce pare ?
Un cec în alb.
Atunci asta e... probabil, ceea ce este.
Ce cumperi ?
Bine.
Te faci mai bine...
Te ridici în picioare în cel mai scurt timp şi vom vorbi. În regulă ?
Dick.
Nu-l vom înfrânge.
Niciodată nu vom scăpa de el.
Dick McDonalds la telefon.
Bună, Dick.
2.7 milioane.
Un milion pentru fiecare din noi, după taxe.
Şi 1% din profitul companiei.
E scandalos. Asta-i extorcare.
Asta-i o grămadă de rahat. Rahat !
- Ştiu că par o mulţime de bani acum. - Da, par o mulţime de bani oricând.
Şi mai doresc un lucru.
Ce ?
- San Bernardino. - Nu.
În niciun caz.
Să-l dea drept cadou angajaţilor lor vechi.
Am nevoie de profiturile din San Bernardino
să achit împrumutul de cumpărare.
Am vorbit cu avocaţii lor. Din păcate, nu e negociabil.
Clientul nostru e de acord cu condiţiile de vânzare, cu o singură excepţie...
Cota de 1% din câştigurile corporative viitoare
va trebui să fie făcută prin strângere de mână.
E grupul meu investitor. Finanţarea este pe... contingent
scoţând asta din contract...
Din păcate, afacerea nu se poate face, nu am finanţare dacă încalc contractul.
Pentru că, din păcate, ăsta e un factor decisiv pentru ei.
Uitaţi, băieţi...
Vă veţi primi drepturile, bine ?
Aveţi cuvântul meu.
Dick, Mac...
Să facem o înţelegere.
În regulă.
Bine, domnilor, mergeţi la pagina 4 a contractului
şi acolo e primul set de semnături de care avem nevoie.
Să te întreb un lucru.
Ceva ce n-am înţeles.
În regulă.
În acea zi când ne-am întâlnit, când ţi-am arătat locul...
Ce-i cu ea ?
Ţi-am arătat totul.
Întregul sistem, secretele noastre. Am fost o carte deschisă.
- De ce nu le-ai... - Furat ?
Să vă iau ideile şi să fug, să încep propria afacere...
Folosind toate acele idei ale tale.
- Aş fi eşuat. - De unde ştii ?
Sunt eu singurul pe care l-aţi dus prin bucătărie ?
Trebuie să fi invitat o mulţime de oameni acolo, nu-i aşa ?
Şi ?
Câţi dintre ei au reuşit ?
O mulţime de oameni şi-au deschis restaurante.
La fel de mare ca McDonalds ?
Fireşte că nu.
Nimeni nu are şi nu va avea vreodată pentru că la toţi le lipseşte un lucru...
Care face McDonalds special.
Care este ?
Nici tu nu ştii care este.
Luminează-mă.
Nu e doar sistemul, Dick.
E numele.
Acest nume glorios, McDonalds.
Ar putea fi orice ai vrea să fie...
E nelimitat, e larg deschis...
Sună...
Sună ca...
Sună ca America.
Asta comparativ cu Kroc. Ce ciob. Ce de cioburi.
Ai mânca într-un loc numit Krocs ? Krocs suna ca un cuvânt vechi slav.
Krocs.
Dar McDonalds, frate !
E o frumuseţe.
Da...
Un tip pe nume McDonald ?
Nu va fi niciodată dat deoparte în viaţă.
Clar nu e cazul.
Nu ai un cec de 1,35 milioane de dolari în buzunar ?
Pa, Dick.
Dacă nu-i poţi învinge, cumpără-i.
Îmi amintesc prima dată când am văzut că numele
pe standul de acolo.
A fost dragoste la prima vedere.
Am ştiut atunci şi acolo...
Că trebuia să-l am.
Şi acum îl am.
Nu-l ai.
Eşti sigur de asta ?
Pa, Dick.
Conform termenilor acordului, aveţi dreptul să menţineţi
dreptul de proprietate asupra acestei locaţii...
Nu mai aveţi dreptul să-l numiţi McDonalds,
McDonald, sau orice alte astfel de variaţii...
Să se confunde sau să încalce marca comercială McDonald...
Care-i acum proprietatea intelectuală exclusivă a dlui Raymond A Kroc.
Vă mulţumesc, domnilor.
O să fie bine.
Acum, ştiu ce gândeşti.
Cum naiba se face că un tip de 52 de ani,
agent de vânzări de maşini de făcut milkshake
a construit un imperiu fastfood cu 16.000 de restaurante,
în 50 de state, în 5 ţări străine...
Cu un venit anual de aproximativ 700.000.000 de dolari ?
Un cuvânt...
PERSISTENŢĂ.
Nimic din această lume nu poate lua locul vechii persistenţe.
Talentul, nu. Nimic nu e mai frecvent decât bărbaţii fără succes cu talent.
Geniul, nu.
Geniul nerecunoscut e, practic, un clişeu.
Educaţia, nu.
Lumea e plină de proşti educaţi.
Persistenţa şi determinarea sunt toată puterea.
Dle Kroc, Bill Davison.
Aş vrea să vă fac un profil raportat la locaţia 100.
Sigur, sună la birou.
Sigur.
În regulă.
Aceste principii de bază...
Mi-au permis să mă ridic în vârful unui morman...
Într-un moment în viaţă când cei mai mulţi bărbaţi s-ar fi gândi la pensionare.
De ce pare să avem în comun asta, guvernator Reagan ?
Cât aveaţi, 55 de ani când aţi intrat în politică ?
De asta mă face să arăt ca un băieţandru.
Râde, râde, râde.
Uită-te la noi. Un cuplu de băieţi din Illinois.
Treabă bună. Numai în America.
Numai în America !
Unde eram... Unde am rămas ?
Da.
Începutul.
Era în 1954.
Locul...
Des Plaines, Illinois.
Maşina e în faţă.
Cobor imediat.
Acolo a început totul.
Chiar acolo pe Lee Street.
McDonalds nr 1.
Era un cuvânt tipic din engleza americană...
Curgea... McDonalds.
Mi-a plăcut cum suna. Suna sănătos...
Şi suna original.
Ştii ?
Nu-mi plac aceste nume publicitare...
Burger şi încă ceva... şi tot genul ăsta de lucruri.
McDonalds are un sunet aparte.
June Martino în cele din urmă a avansat şi a devenit
coproprietară a Corporaţiei McDonalds.
A fost prima femeie căreia i s-a permis să tranzacţioneze
la bursa din New York.
Fred Turner i-a urmat lui Ray Kroc ca preşedinte.
Tuner a extins operaţiunile McDonalds...
În peste 100 de ţări.
Harry Sonnerborn a fost primul preşedinte şi CEO
al Corporaţiei McDonalds.
A demisionat în 1967 în urma unei dispute cu Ray Kroc.
N-a mai vorbit vreodată despre McDonalds în public.
Ray şi Joan Kroc au fost căsătoriţi până la moartea lui în 1984.
Joan a donat în scopuri caritabile mare pare din avere, inclusiv 1,5 miliarde
Armatei Salvării şi sute de milioane Radioului Public Naţional.
Actualmente, McDonalds e unul din cei mai mari
deţinători imobiliari din lume.
Hrăneşte zilnic 1% din populaţia lumii.
McDonalds-ul lui Ray din San Bernardino l-a scos pe Big M
din afaceri în câţiva ani.
Neputând demonstra înţelegerea prin strângere de mână,
fraţii nu şi-au primit niciodată drepturile.
Astăzi acele drepturi ar fi de peste
100 de milioane de dolari pe an.
În cele din urmă, McDonalds a pus din nou îngheţată în milkshake-uri.
HAMBURGERI MCDONALD'S PESTE UN MILION VÂNDUŢI