Nekoć davno, u skrivenom srcu Francuske
živio je naočit mladi princ, u prekrasnom dvorcu.
Iako je imao sve što mu je srce poželjelo,
princ je bio sebičan i drzak. -Gospodaru, vrijeme je.
Opteretio je selo nametima.
da bi ukrasio dvorac najljepšim predmetima.
I da bi imao zabave sa najljepšim ljudima.
Oh, kako uzvišena.. kombinacija glamura, glazbe i čarolije.
Damama nestrpljivim da zasjaju.
Traže rukom znak, priliku,
Da će biti njegova posebna.
Fascinantna igra, oduzet će dah. Svaki princ ima dan
kad pjeva strasno, sa zadovoljstvom.
Bez brige...
Ali jedne noći, nepozvana osoba došla je u dvorac.
tražila je sklonište od nadolazeće oluje.
Kao poklon ponudila je princu jednu ružu.
Odbijen njenim izgledom, princ se podsmjehnuo poklonu i odbio je.
Upozorila ga je da ne bude zavaran vanjskim izgledom.
Ljepota se nalazi u duši.
Kada je ponovo odbio,
njena ružnoća je nestala.
I otkrila.... prelijepu čarobnicu.
Princ je preklinjao za oproštaj ali bilo je kasno.
Vidjela je da nema ljubavi u njegovom srcu.
Chipe, Chipe.
Za kaznu, pretvorila ga je u užasnu zvijer.
I bacila snažnu kletvu na dvorac.
I sve koji su tu živjeli.
Dani su prelazili u godine...
Princ i njegove sluge su bili zaboravljeni od svih.
Čarobnica je izbrisala svako sjećanje na njih
u umovima ljudi koje su voljeli.
Ali ruža koju mu je ponudila bila je prava čarobna ruža.
Ako mogne zavoljeti neku
i ako mu ljubav bude uzvraćena prije nego padne zadnja latica
kletva će biti razbijena.
Ako ne.... bit će osuđen da bude zvijer zauvijek.
Kako su godine prolazile...
padao je u sve veći očaj i gubio nadu...
jer tko bi mogao zavoljeti...... Zvijer?!
Ljepotica i Zvijer
Mali grad.... tiho seoce...
Svaki dan kao prethodni...
Mali grad, pun malih ljudi...
Bude se da kažu...
Dobar dan. -Dobar dan.
Eno pekara sa pladnjem, kao i uvijek.
Sa istim kruhom i pecivom za prodaju.
Svako jutro isto, otkako smo došli u ovaj jadni gradić. -Dobro jutro, Belle.
Dobro jutro, gospodine Jean. Jeste li opet nešto izgubili?
Mislim da jesam, ali ne sjećam se što.
Sjetit ću se, sigurno. Gdje si krenula?
Da vratim knjigu Pere Robertu. O dvoje ljubavnika iz Verone.
Zvuči dosadno. Evo ide čudna djevojka...
Sva je smetena, nema sumnje.
Nikad nije dio društva... Glava joj je uvijek u oblacima..
Nema sumnje da čudakinja je Belle.
Dobar dan. Kako Vam je obitelj?
Dobar dan.
Kako je Vaša žena?
Treba mi šest jaja. Preskupa su ti.
Mora postojati nešto više od ovog provincijskog života.
Je li to jedini knjiški moljac? Što si pročitala ovaj tjedan?
O dva grada na sjeveru Italije. Nisam je željela vratiti.
Imaš li nešto novo? Nažalost, ne.
Ali možeš uzeti neke stare. -Hvala.
Tvoja knjižnica je mali kut zida koji se čini tako velikim.
Bok.
Evo ide čudna djevojka.
Pitam se da li se dobro osjeća?!
Izgubljenog pogleda i sa nosom zabijenim u knjigu.
Belle je zagonetka za sve nas.
Zar ovo nije divno..
Ovo mi je omiljeni dio jer, vidjet ćete....
Upoznaje princa iz snova
ali to neće otkriti do trećeg poglavlja...
Ne zove se slučajno Ljepotica
po ljepoti nema ravne..
Ali iza te lijepe fasade prilično je čudna.
Razlikuje se od nas ostalih. Nije nam ni slična.
Skroz drugačija od nas.
Pogledaj je LeFou. Moja buduća supruga.
Belle je najljepša djevojka u selu. To je čini najboljom.
Ali ona je tako načitana,
a ti si tako... atletski građen. Znam, borbena je koliko je i lijepa.
Što će ti ona, kad imaš nas?
Ali od rata osjećam kao da mi nešto nedostaje.
A ona je jedina djevojka koja mi daje taj osjećaj....
Ima to nešto.
Ne znam što to znači.
Od trenutka kad sam je sreo i vidio...
Rekao sam da je predivna i zaljubio se...
U ovom gradu, jedino je ona lijepa kao ja...
Zato pravim planove da isprosim i oženim Belle.
Gle...ide... Zar nije lijep kao san?!
Gospodine Gaston... Tako je sladak.
Ukrao mi je srce, jedva dišem.
Visok, tamnokos, snažan i zgodan.
Dame, samo sanjajte.
Dobar dan. -Oprostite. -Ugodan dan. -Da.
-Vi ovo zovete slaninom? -Prelijepo grožđe. -Malo sira.
-10 jardi. -Oprostite. -Idem po nož. -Pustite da prođem.
Ovaj kruh. -I riba. -Star je. -Smrdi!
Oprostite, greška.
Mora postojati život izvan ove provincije
Gledajte me, učinit ću Belle svojomj ženom.
Evo opet ide ona čudna mala..
Najčudnija gospođica.
Nikako se ne uklapa ovdje
Zaista je neobična... Lijepa ali čudna...
Stvarno je neobična...
Dobro jutro, Belle.
Dobra knjiga. -Pročitao si?
Ne tu, ali znaš... knjige... Za tvoj stol.
Da ti se pridružim, večeras?
Žao mi je, ne večeras. Zauzeta? -Ne.
Pa...nastavljaš? Ne, LeFou.
Najslađa je ona koju je najteže osvojiti.
To čini Belle tako izazovnom.
Neće praviti budalu od sebe samo da bi meni udovoljila.
Kako bi to nazvao? -Dostojanstvo? -Privlačno, zar ne?!
Kako da trenutak traje vječno.
Kako priča da ne umre.
Na ljubav se moramo osloniti.
Nije lako ali pokušavamo.
Sreća se nekad uhvati..
Vrijeme i mjesto se nekad ne miču.
Ljubav živi unutar srca...
I uvijek će.
Belle.
Možeš li mi samo...?!
Hvala.
Treba mi i... Ne, ne.
U stvari... da, to mi treba. Hvala.
Tata, misliš li da sam čudna? -Čudna?
Moja kći, čudna? Odakle ti to?
Ne znam, ljudi pričaju. -Ovo je malo selo.
Kao i mali umovi.
Ali malo isto znači - sigurno.
Čak i u Parizu sam poznavao djevojku kao ti. Tako...
...ispred vremena. Drugačiju.... Ljudi su joj se rugali.
Sve dok je nisu počeli kopirati.
Molim te, samo mi reci još nešto o njoj.
Majka ti je bila... neustrašiva.
Neustrašiva.
Što ti mogu donijeti s tržnice?
Ružu, kao sa slike. Tražiš to svake godine.
I svake godine doneseš. -Onda ću donijeti još jednu.
Imaš moju riječ. Zbogom, tata.
Zbogom, Belle. -Idemo Philippe. Znaš put. -Vidimo se sutra.
Da. Sutra, sa ružom.
Čuvaj se.
Što radi? -Pere rublje.
Dođi.
Plava ptica
leti visoko...
Tamna... šuma. -Odlično. -Što radiš, za ime svijeta?!
Učiš još jednu djevojčicu čitati? Zar jedna nije dovoljna?
Moramo nešto poduzeti.
Ti si nešto najdivlje i najljepše što sam vidio.
Nitko te ne zaslužuje, ali znam da će nam daća biti prelijepa.
Prekidam li te?
Što je LeFou? -Netko treba pomoć.
Vrijeme je da budeš heroj. S tobom nisam završio.
Ni ja.
Belle. Čuo sam za problem sa gradonačelnikom.
I mene muči. Da ti dam savjet.
Seljani neće nikad prihvatiti promjene koje želiš uvesti.
Samo sam željela naučiti dijete čitati.
Trebaš brinuti samo o svojoj djeci.
Nisam spremna imati djecu.
Možda još nisi upoznala pravog muškarca.
Gastone, malo je selo. Sve sam upoznala.
Možda da pogledaš još jednom. Neki od nas su se promijenili.
Gastone, ne bismo usrećili jedno drugo.
Nitko se ne može toliko promijeniti. -Oh, Belle.
Znaš li što se događa sa djevojkama kada im očevi umru?
Preklinju za pomoć kao sirota Agathe.
Belle, ovo je naš svijet.
Neće biti bolje. -Možda i neće.
Ali nisam jednostavna i nikad se neću udati za tebe.
Žao mi je.
Možete li zamisliti? Ja? Žena tog umišljenog...
glupog... Gospođa Gaston, zamislite..
Gospođa Gaston, njegova mala ženica.
Ne gospodine, ne ja, garantiram...
Želim više od ovog provincijskog života.
Želim avanturu negdje...
Želim više no što mogu opisati...
I da jednom ne budem shvaćena doslovno...
Da me netko razumije..
Želim više no što su oni za mene isplanirali.
Divno, kamo sreće da prepoznajem put.
Philippe, znaš li gdje smo? Ja ne znam.
U redu je Philippe.
Možemo ovuda. Hajde, ravno.
Tako je. Drži se pravca. Jedna se vrata zatvore, druga otvore.
U redu dečko. To je samo snijeg. U lipnju.
Pazi kuda staješ. Klizavo je.
Idemo Philippe. Idemo.
Philippe!
Dobar dečko.
Idemo dečko. Idemo.
Philippe, spasio si mi život. Svaka čast.
Morat će negdje drugdje večerati.
Pogledaj, sijeno.
Voda. Smjestit ćemo se, prijatelju.
Valjda imaju poštovanja prema nepozvanim gostima.
Tko god da su.
Hvala. Hva..
Bok.
Oprostite na uznemiravanju.
Ja sam samo putnik, tražim utočište od oluje.
Oprostite na uznemiravanju.
Je li netko doma? Da li je netko budan?
Sigurno se izgubio u šumi. Zašuti budalo.
Oprostite?
Divno.
Prelijepo.
Čovjek sa ukusom. -Govorio je o meni.
Gdje god da si..
idem se samo ugrijati pored vatre.
Ovako je već bolje.
Puno bolje.
Hvala.
Mama kaže da se ne bi trebao micatii da te ne uplašim.
Oprosti.
U redu je.
Ne mogu vam dovoljno zahvaliti na vašem gostoprimstvu.
I tebi… i tebi...
Laku noć. Idemo Philippe.
Ne, čekaj. Ruže. Skoro sam zaboravio.
Dođi ovdje. Obećao sam Belle da ću donijeti ružu.
Miran!
Philippe.
Što se dogodilo? Gdje je tata? Odvedi me njemu.
Pogledaj Cogsworth. Kakva lijepa djevojka.
Vidim da je djevojka. Izgubio sam ruke ali oči...
Što ako je ona ta koja će razbiti čaroliju?
Tko je to rekao? Tko je tamo?
Tata?
Tata, jesi li ti? -Belle. Kako si me pronašla?
Ruke su ti ledene. Trebam te odvesti doma.
Odlazi odmah. Ovaj dvorac je živ. Idi prije nego te nađe.
Tko?
Tko je tamo? Tko si ti?
Došla sam po oca.
Otac ti je lopov.
Lažljivče.
Ukrao je ružu. -Ja sam je tražila. Kazni mene umjesto njega.
Ne, on misli zauvijek. To ti se dogodi ovdje kad ubereš cvijet.
Doživotna robija zbog ruže?
Prihvaćam razmjenu. Možda ga i pustim.
Dakle, želiš li ga još uvijek zamijeniti?
Izađi na svjetlo.
Izaberi. -Belle, neću ti dopustiti.
Izgubio sam tvoju majku neću i tebe izgubiti.
Idi sad.
U redu, oče, idem.
Treba mi minuta nasamo s njim.
Zar si toliko bezdušan da ne bi dopustio kćeri da se oprosti s ocem?
Zauvijek zaslužuje minutu.
Kad se ova vrata zatvore neće se ponovo otvarati.
Trebam biti s tobom. Ne, Belle, slušaj me.
U redu je. Idi sad.
Živi svoj život i zaboravi na mene.
Da te zaboravim? Sve što jesam je zbog tebe.
Volim te. Nemoj se bojati.
Volim i ja tebe. Ne bojim se.
Pobjeći ću. Obećavam. -Što?
Zauzela si njegovo mjesto. -Otac mi je.
On je budala, a i ti si.
Belle. -Tata. Nemoj ga ozlijediti.
Vratit ću se. Obećavam.
Gospođice, oprostite na uznemiravanju
ali došao sam vas otpratiti do vaše sobe. -Moje sobe?
Ali mislila sam.. -Što?
..''kad se vrata jednom zatvore neće se ponovo otvoriti''...
Tako je dramatičan. Zdravo.
Jaka si, dobra osobina.
Tko si ti? - Lumiere.
Možeš govoriti? -Naravno da može.
Svi možemo. Lumiere, kao domaćin
zapovijedam ti da je opet zatvoriš u ćeliju.
Što želiš biti do kraja života?
Čovjek ili sat? Spremna? Vjeruj mi.
Oprosti na prvim dojmovima. Nadam se da nisi uplašena.
Zašto bi bila? Pričam sa svijećom.
Svijećnjakom...molim te. Razlika je.
Na usluzi sam ti. Dvorac je sad tvoj.
Slobodno idi gdje želiš. -Osim u zapadno krilo.
Koje nemamo. -Zašto? Što je tamo?
Ništa. -Ništa. -Skladište. -Skladište.
To je to. -To je to.
Ovuda, do istočnog krila. Ili kako ga zovem, jedino krilo.
Pazite kamo hodate, molim vas.
Dobrodošla u novi dom. Skroman ali udoban.
Predivno. -Naravno.
Gospodar želi da imaš najljepšu sobu u dvorcu.
Ups..nismo očekivali goste. -Očarana sam, gospođice.
Ne brinite, brzo ću srediti ovo mjesto.
Plan ti je opasan. –Učinit ću bilo što da te ponovo poljubim, Plumette.
Ne ljubavi. Spalio si me prije. Moramo biti jaki.
Kako da budem jak kad me činiš slabim?!
Da li je ovdje sve živo? Bok. Kako se ti zoveš?
To je četka za kosu.
Ne boj se. To je samo tvoj garderobijer.
Predstavljam ti gospođu Garderobijer. Poznatu pjevačicu.
Kad može ostati budna.
Divi je potreban odmor.
Ostanite s nama. Imamo nekog da vas obuče.
Konačno... žena. Lijepe oči, ponosno lice.
Predivno. Da. Pronaći ću ti nešto dostojno princeze.
Nisam princeza. -Gluposti. Da vidimo što imam.
Kako neugodno. Froufrou, pomozi mami.
Sa stilom, diskretno. Sviđa mi se.
Froufrou, pozdravi maestra.
Zamisli LeFou. Kolibica...
moj ulov se peče na vatri...
slatka djeca trče dok mi moja ljubav
masira noge. A što Belle kaže?
"Nikad se neću udati za tebe!" -Znaš. postoje i druge djevojke.
Ne zadovoljavam se zečevima.
Teško mi je da te vidim tako potištenog, Gastone
Brine me to.
Svaki tip odavde želi biti ti. Čak i kad imaš bubuljice...
Nikome se ne dive više od tebe, omiljen si...
Svi su oduševljeni i inspirirani tobom.
I nije teško vidjeti zašto.
Nitko nije zgodan kao Gaston. Brz kao Gaston.
Nitko nema vrat, kao on.
Nitko nije upola muževan kao ti. Savršen, pravi uzor.
Možeš pitati bilo koga Toma, Dicka ili Stanleyja
i reći će ti na čijoj strani bi voljeli uvijek biti.
Tko igra...
pikado kao Gaston? Tko lomi srca? -Kao Gaston?
Tko je bolji od ovih.... kao Gaston?
Poseban sam i zastrašujući.
Prava faca je Gaston.
Trebalo mi je ohrabrenje, hvala LeFou. -Nikog nije lakše podržati od tebe..
Previše? -Da.
Nitko... se... ne... tuče kao Gaston,
Gasi svjetlo, kao Gaston.
U hrvanju nitko ne grize kao Gaston...
Kad lovim, prikradem se s oružjem
I zvijeri se u strahu pomole..
Prvo pažljivo potražim jetru
Onda upucam od otraga.
Da li je to fer? -Ne zanima me.
Nitko ne cilja kao Gaston. Gasi šibice kao Gaston.
I u pljuvanju nitko nije kao Gaston.
Posebno sam dobar u pogađanju.
10 bodova za Gastona. -Hvala. Hvala.
Kada sam bio dijete jeo sam 40 jaja za doručak, da narastem.
Sad kad sam odrastao jedem 50 jaja.
Pa sam snažan kao bizon.
Tko ima... mozak kao Gaston.
Tko zabavljao, kao on? Tko može izdržati ove beskonačne refrene, kao Gaston?
Koristim trofeje za dekoraciju.
Recite opet... Tko je najbolji?
Tko je najuspješniji? Ne znate? Ne možete pogoditi?
Pitajte njegove fanove i njegovih 5 prijatelja.
Samo je jedan takav čovjek u gradu.
I njegovo je ime...G..A..S...T
Vjerujem da ima još jedno ''T''.
Sad sam tek shvatio
da nisam nikad prije izgovorio naglas..
Gaston.
LeFou, najbolji si.
Kako te ni jedna do sada nije uhvatila?
Rečeno mi je da sam nametljiv, ali i dalje ne razumijem.
Molim vas, pomozite mi.
Belle... drži je... Zarobljena je u tamnici.
Tko je drži? -Zvijer. Velika, monstruozna zvijer.
Kćerin život mi je u opasnosti. Zašto se smijete? Nije šala.
Dvorac mu je skriven, u šumi.
Tamo je već zima. -Zima u lipnju?
Ludi Maurice. -Poslušajte me!
Zvijer je stvarna.
Razumijete li?
Nitko mi neće pomoći?
Ja ću ti pomoći. -Hoćeš?
Prestanite ismijavati ovog čovjeka. -Hvala vam.
Ne zahvaljuj mi Maurice. Vodi nas do Zvijeri.
Idemo.
Mama! Djevojka je u dvorcu. Znamo, Chipe.
Kakav čaj voli? Herbal, oolong, kamilicu..
Tako sam uzbuđen!
Prestani to raditi, polomit ćeš se. -Ruke gore, gospođo Čajnik.
Lumiere! Polako, pustite mene da govorim.
Napravio si joj večeru. -Mislio sam da bi vam godilo društvo.
Uvjeravam vas da ja nemam veze sa ovim suludim planom.
Pripremanje večere, dizajniranje haljine za nju, dao joj je sobu.
Dao si joj sobu?
Ne, ne... on joj je dao. -Istina je.
Ali možda je ona djevojka koja će razbiti kletvu.
Možete iskoristiti večeru da bi ju šarmirali.
Odlično razmišljaš, Cogsworth! -Što je?
Najgluplja ideja koju sam čuo. Šarmirati zatvorenika?!
Gospodaru, morate pokušati. Svakim danom smo sve manje ljudi.
Ona je kćer lopova. Što misliš kakva je ona?
Ne možete suditi ljudima po tome tko im je otac, zar ne?
Pridružit ćeš mi se za večerom! Nije molba.
Nježnije gospodaru. Izgubila je oca i slobodu.
Jadnica je sigurno uplašena na smrt. -Upravo tako.
Samo minutu. -Vidiš, tu je. Sad zapamti, budi nježan.
Ljubazan. -Šarmantan. -Sladak.
Kada otvori vrata pokaži joj veliki osmjeh.
Hajde, pokaži mi osmjeh.
O Bože! -Ne.
Hoćeš li mi se pridružiti na večeri?
Držiš me kao zatvorenika, a sada bi sa mnom večerao? Jesi li lud?
Poludjet će! -O Bože!
Rekao sam ti da mi se pridružiš na večeri. -Ja sam ti rekla da neću.
Koliko je sati? Što se događa?
Prije bih umrla od gladi nego jela s tobom. -Slobodno!
Idemo.. neka umre.
Ako ne jede sa mnom neće jesti nikako.
Ne možeš s nama tako razgovarati. Zabranjujem.
Jesam li zakasnio? Šteta, baš sam mu htio pokazati ovaj put.
Gospodaru, vratili ste se.
Vrlo smiješno. -Zeznuo sam te.
Pokaži mi djevojku.
Još jedna latica je pala. -Lumiere....
ponestaje mi pera. Jučer sam ga dodala. -Znam draga.
Svakim danom postajem sve više od metala.
O ne, opet se događa. -Smirite se svi.
Još uvijek imamo vremena. -Mama.
Da li ću više ikad biti dječak? -Hoćeš. Igrat ćeš se opet na suncu.
Prepusti to meni.
Rekla sam ti da odeš. -Ne brini draga, ja sam gospođa Čajnik.
Oh kako si lijepa. Lijepo je biti u tvom društvu.
Putovanje će biti dugo- Dopusti mi da te okrijepim prije nego odeš.
Mislim da je većina problema manja posle šalice čaja.
Polako Chipe.
Drago mi je da sam te upoznao. Želiš li vidjeti trik?
Chipe.. Vrlo je hrabro to što si učinila za svog oca.
Da. Svi to mislimo.
Brinem za njega. Nikad nije bio sam. -Razvedri se.
Sve će doći na svoje. Bolje ćeš se osjećati nakon večere.
Ali rekao je da ako ne jedem s njim da neću uopće jesti.
Ljudi svašta govore kad su ljuti. Na nama je da izaberemo hoćemo li ih slušati.
Ideš li lutko? -Idi.
Dolaze. Zadnja provjera. -Ne.
Ako gospodar sazna da si se oglušio o njegovu zapovijed, okrivit će mene.
Da, pobrinut ću se za to.
Ali, jesi li vidio naše šanse za pobjedu? Kažem ti, ona je ta!
Moraju se zaljubiti pa ćemo opet biti ljudi...
Kako se mogu zaljubiti ako ostane u sobi?
Chapeau, promaklo ti je ovo. -Ne znaš hoće li će ga zavoljeti.
Pokvaren sat je u pravu dva puta na dan, ali ovo nije taj slučaj.
Ispravi se. Vrijeme je da zablistamo.
Nemam skup ukus ali kažem ti da je ovo preukusno.
Pomakni se kad radim. Stani. -Sretno.
Stišajte se.
Naravno, ali kako bez malo glazbe. -Glazbe?
Maestro Cadenza, jesi li spreman?
Prošlo je dugo vremena otkako sam nastupao.
Slabo se mogu i sjetiti.
Još jedan karijes. -Žena vam je na katu.
Sve joj je teže da ostane budna.
Računa na vas da nam pomognete da razbijemo ovu kletvu.
Ona ću svirati i pored zubobolje. Maestro, samo tiho, molim vas.
Tiho... naravno.
Da li ima još neki zahtjev?
Ne, to je sve.
Tu si draga.
Draga gospođice, sa ponosom i zadovoljstvom
želim vam dobrodošlicu večeras.
A sada..
pozivamo vas da se opustite. Dopustite da privučemo stolicu...
dok vam blagovaonica ponosno predstavlja...
Vašu večeru.
Budite naš gost..
isprobajte našu uslugu. Stavi ubrus oko vrata,
a ostalo prepusti nama.
Juha dana, topla predjela živimo da bi ti služili.
Probaj ovo, ukusno je. Ne vjeruješ mi? Pitaj posuđe.
Oni pjevaju, oni plešu... ipak je ovo Francuska.
Večere su ovdje najbolje.
Otvori jelovnik,
baci pogled na njega, a onda budi naš gost.
Goveđi ragu, sufle od sira, flambirana pita i puding.
Spremit ćemo i poslužiti u kulinarskom kabareu.
Sama si i uplašena ali banket je spreman.
Nitko nije namršten, niti se žali dok vas pribor zabavlja.
Pričamo viceve, izvodim trikove sa prijateljima svijećama.
Sve je savršeno ukusno i u to ime nazdravljamo.
Podignimo čaše kao znak dobrodošlice.
Ako si pod stresom preporučujemo lijepu večeru.
Budi naša gošća.
Život je uznemirujući za slugu koji ne služi.
Nije stvar bez duše da čeka uzalud.
Dobri stari dani kada smo bili korisni.
Odjednom tih dobrih vremena više nema.
Dugo hrđamo, treba nam više od brisanja.
Treba nam vježba... prilika da iskoristimo svoje vještine.
Većinu dana ljenčarimo u dvorcu.
Tromi, debeli i lijeni ali odjednom se vi pojavite...
Kad imamo gosta našoj sreći nema kraja...
Vino se toči... Hvala Bogu ubrusi su ispeglani.
Uz desert želi čaj, i dušo moja, meni je to u redu.
Dok šalice plešu, ja ću gorjeti od radosti.
Ugrijat ću se, proključat ću. Bože, da li je to mrlja?
Očisti je, želimo gošću impresionirati. Imamo dosta posla.
Jednu ili dvije kockice? Za gošću.
Budi naša gošća.
Odavno nismo imali gosta. I baš smo opsjednuti
vašim jelom jer vam želimo ugoditi.
Dok svijeće gore
dopustite da vam ugodimo.
Jelo za jelom,
jedno za drugim.... Dok ne viknete - dosta!
Onda ćemo vas uspavati pjesmom
dok budete hranu probavljali. Odmorite se večeras, ali sad jedite.
Budite naš gost.
Molimo vas budite naš gost....
Puding?
Ne razumijem zašto su svi ljubazni prema meni?
Sigurno ste uplašeni kao i ja. Zar nikad niste pokušali pobjeći?
Gospodar nije tako grozan, kao što se čini.
Negdje duboko u duši je princ..
momak koji čeka da bude oslobođen.
Lumiere je rekao nešto o zapadnom krilu. -Ne brini o tome.
U krevet, lutko. -Laku noć. -Laku noć.
Ravno u krevet.
Što radiš ovdje? Što si joj učinila? -Ništa.
shvaćaš što si mogla učiniti? Mogla si sve uništiti. Gubi se odavde!
Odlazi!
Šah - mat! Opet! -Čekaj...opet si varao.
Gospođice, što radite? -Odlazim odavde.
Stani! Idi Froufrou!
Froufrou zaustavi je. Nemoj dati da ode. Ne! Froufrou!
Nemoj se sad igrati luckasti dječače.
Loš pas! -Ne, ne. Molim te nemoj ići. Opasno je.
O Bože!
Moraš mi pomoći. Moraš se podići.
Ne, siguran sam da je ovo put. Čuješ li vukove?
Znači da smo blizu dvorca. -Sad je dosta. Trebamo se vratiti.
Stanite! To je to! Eno ga.
To je drvo. Siguran sam.
Bilo je drugačije pod svjetlom u tom momentu ali...
sada je na pravoj poziciji... za...
čaroliju ili nešto drugo. Stvarno se želiš oženiti u ovu obitelj?
To znači da je dvorac u... Ne. Ovaj je...Ne..
Onuda. Definitivno, u onom pravcu.
Dosta mi je ove tvoje igre. Gdje je Belle?
Zvijer je otela i .. -Zvijer ne postoji....
šalice koje pričaju, a ni čarolija.
Ali postoje gladni vukovi. -Diši duboko Gastone.
Diši duboko.
Zašto se jednostavno ne okrenemo i vratimo u Villeneuve?
Belle je sigurno doma, priprema večeru.
Ako misliš da sam sve izmislio zašto si ponudio pomoć?
Zato što želim oženiti tvoju kćer.
Idemo doma. -Belle nije doma.
Ona je... -Kaži zvijer još jednom...
i nahranit ću vukove s tobom! -Gastone, stani, diši.
Sretne misli. Vrati se u rat. Krv.
Eksplozije. Udovice. -Udovice. -Da.
Tako je.
Mauricee! Molim te, oprosti mi.
Nije lijepo da tako pričam sa budućim tastom...
Budućim što...? Nikad nećeš oženiti moju kćer.
Predvidio sam to. -Ako mi on ne želi dati blagoslov....
onda mi je na putu. Kad vukovi završe s njim,
o Belle neće imati tko brinuti osim mene.
Kada isključimo ostale opcije..
Možemo li razmisliti o nekoj drugoj alternativi? -Ideš li?
Kreni!
Boli! -Kad bi bio miran ne bi te toliko boljelo.
Da nisi pobjegla, ništa od ovog se ne bi dogodilo.
Da me nisi uplašio, ne bih bježala.
Nisi trebala biti u zapadnom krilu.
A ti trebaš naučiti da kontrolirati karakter.
Pokušaj se odmoriti. -Hvala, gospođice.
Doživotno smo Vam zahvalni. -Zašto toliko brinete o njemu?
Pazimo ga cijeli život. Nekako vas je prokleo. Zašto?
Niste ništa učinili. -Tu si u pravu.
Vidi... kad je gospodar izgubio majku...
i kad je njegov okrutni otac uništio njegovu nevinost
pretvorio ga u sebe, nismo mu pomogli. -Pustite ga da spava.
Dani na suncu, kad mi je život počeo
pa do moje smrti.
Da li ću te ikad napustiti?
Da li ću opet zadrhtati?
Mojoj dragoj pjevati.
Da li ćeš sad zauvijek ostati,
izvan mog dodira.
Dani na suncu.
Kad bi imali to još jednom. -Laku noć, mama.
Poništi učinjeno, donesi ponovo svjetlo.
Oh, mogu pjevati.
o ovim tamnim danima.
O kletvi pod kojoj smo.
To nam je još uvijek najveća briga.
Odakle dolazi ovolika patnja?
Gdje se izgubila nada?
Prije sam bila sigurna.
Sad ne znam.
Oh, ti predivni dani. Ne mogu se vratiti u djetinjstvo.
Kad me je otac štitio.
Osjećam da se mijenjam.
Snažna sam ali još uvijek nisam slobodna.....
Dani na suncu...
moramo vjerovati da će se vratiti.
Kao što zaljubljeni čine.
Sunčani dan,
će se probiti.
Što će se dogoditi kad padne zadnja latica?
Gospodar će ostati Zvijer zauvijek, a mi ćemo postati...
antikviteti. -Slabo korišteni.
Smeće. Postat ćemo smeće.
Želim vam pomoći. Sigurno postoji način da se razbije kletva.
Postoji jedan. -Nije na tebi da brineš o tome.
Sami smo u ovom, i sami ćemo se izvući.
Pij!
Hvala, Agathe.
-''Ljubav se može transformirati i ostati dostojanstvena''.
"Ljubav ne gleda očima nego mislima..."
"zato je Kupid naslikan slijep".
Znaš Shakespearea?
Imao sam skupo obrazovanje. -''Romeo i Julija'' su mi omiljeni.
Zašto me to ne iznenađuje? -Molim?
Nekako je srcedrapajuće i...
Toliko boljih stvari ima za pročitati. -Kao što?
Imam ovdje par stvari s kojima možeš početi.
Jesi li u redu?
Predivno!
Da. Valjda je.
Ako ti se toliko sviđa, tvoja je.
Jesi li pročitao sve ove knjige? -Molim?
Ne baš sve. Neke su na grčkom.
Šališ se?
Sada se šališ?
Možda.
Zrak je plav i hladan. i uvijen u mraz.
Svaki dio, svaki ogranak
svaka travka izgleda zanosno kao...
"kristal".
Osjećam se kao da ovo vidim po prvi put.
Ima li još?
Ali u toj tišini se čuje šapat.
svake uspavane stvari. Pogledaj! Pogledaj me!
Probudi me,
da ostanem ovdje.
Nešto simpatično i skoro dobro...
A bio je zao, grub i neotesan...
Sad je tako mio i nesiguran.
Pitam se zašto to nisam vidjela prije?!
Kada me je pogledala mislim da sam vidio pogled čist..
Kada smo se dodirnuli nije se trgnula od moje šape.
Nemoguće...ignorirat ću.
Ali nikad me nije tako gledala.
Novo i malo zbunjujuće...
Tko bi ikad pomislio da će se ovo dogoditi?!
Istina je da nije princ iz snova,
ali nešto je u njemu što jednostavno nisam vidjela.
Tko bi pomislio? -Blagoslovi moju dušu.
Tko je znao? -Stvarno, tko je znao?
Tko bi pogodio da će se sami zbližiti?!
Tako je neobično. Sačekat ćemo i vidjeti... još par dana.
Možda ima nešto čega nije bilo prije.
Znate, možda tu ima nečeg novog.
Možda ima nečeg što nije bilo prije...
Što je? Što je to? -Reći ću ti kad odrasteš.
U redu. Stariji sam. -Chip.
Smiješan si.
Što čitaš? -Ništa.
Guinevere i Lancelot. -Ustvari...
kralj Artur i okrugli stol.
Vitezovi, muškarci, mačevi i tako...
Ipak... romansa. -U redu.
Nisam ti zahvalila što si mi spasio život. -Nisam ni ja tebi jer...
me nisi ostavila vukovima.
Znaju kako da se zabave.
Da. Kad ja uđem u sobu smijeh umre. -I ja.
Seljani kažu da sam čudna djevojka.
Mislim da ne misle kao kompliment. -Žao mi je.
Tvoje selo zvuči grozno. -Usamljeno kao tvoj dvorac.
Što kažeš da pobjegnemo?
Mali poklon od čarobnjakinje.
Knjiga koja ti pomaže da pobjegneš.
Divno! -Najokrutniji od svih trikova.
Još jedna kletva.
Vanjski svijet nema mjesto za stvorenja poput mene.
Ali ima za tebe.
Misli o mjestu koje si oduvijek željela vidjeti.
Pronaći ćeš ga mislima, a osjetiti srcem.
Gdje si nas odvela? -U Pariz. -Volim Pariz.
Što želiš prvo vidjeti? Notre Dame...
Elizejska polja.. Ne?
Previše turistički?
Više je od onog što sam zamišljala.
Ovo je Pariz mog djetinjstva.
Ovo su granice mog života.
Na ovom prljavom potkrovlju.
Jedan umjetnik je volio svoju ženu.
Zapamtiti
ili nastaviti?
Sjećanje na Pariz iz mog djetinjstva.
Nestalo je.
Što se dogodilo tvojoj majci?
Jedina priča koju tata nije nikad ispričao.
Bolje je bilo ne pitati.
Doktorska maska.
Kuga.
Morate otići. Odmah.
Brzo. Prije nego se i ona zarazi.
Oprosti što sam nazvao tvog oca lopovom.
Idemo kući.
Kakva oluja.
Makar nismo pored drveta usred ničega
na milosti vukovima. Znaš nije kasno,
možemo se vratiti...
Svaki put kad zatvorim oči
vidim Mauricea zadavljenog. Kad ih otvorim, on je...
Maurice!
Gastone, jesi li pokušao ubiti Mauricea?
Maurice! Hvala nebesima!
Tražim te zadnjih pet dana.
Pokušao si me ubiti. Ostavio si me vukovima.
Vukovima? -Jedno su tvoje iluzije.
Drugo je optužiti me za ubojstvo.
Maurice, imaš li dokaza za to što govoriš?
Pitaj Agatheu, ona me spasila. -Agatheu?
Svoje optužbe osnivaš na svjedočenju prljave skitnice.
Bez uvrede, Agathe.
Gospodin LeFou je bio tamo. Sve je vidio.
Ja? -U pravu si. Ne morate meni vjerovati. -LeFou?
Moj vjerni suputniče. Da li sam,
tvoj najodaniji prijatelj i suputnik....
Da li sam pokušao ubiti oca jedine žene koju volim?
Komplicirano pitanje iz više kutova....
Ali ne. Nije.
Maurice...
žao mi je što moram reći ali opasan si po sebe i druge.
Nije čudo što je Belle pobjegla. Treba ti pomoć.
Trebaš izliječiti namučeni mozak.
Sve će biti u redu.
Vidio sam je u plesnoj dvorani i rekao: "Činiš da sve izgleda lijepo.''.
"trebali bi plesati večeras.". Nisam zamišljao da će reći ''da''.
O čemu sam mislio? -Ne, gospodaru. Savršeno je.
Ruža ima još 4 latice, znači večeras....
Možete joj reći kako se osjećate. -Osjećam se kao budala.
Nikad me neće voljeti. -Ne obeshrabrujte se.
Ona je prava. -Prestani to govoriti.
Ne postoji ''prava''. -Brineš za nju, zar ne?
Uz romantičnu glazbu i svijeće...
Da...i kad bude pravi trenutak. -Kako ću znati?
Osjetit ćeš mučninu. Ne brini gospodaru, bit ćeš dobro.
Ne budi nervozan i reci joj kako se osjećaš. Jer ako joj ne kažeš
obećavam ti da ćeš piti hladan čaj do kraja života.
U mraku. -Prekriven prašinom. Mrak i puno prašine.
Počni sa kosom. Žene vole lijepu kosu.
Sredi nokte i prste. Operi zube, potrebno im je.
Duboko, duboko. Sjec, sjec..
Ispoliraj nokte, uglancaj rogove.
Sredi oči. Puf, puf. I kad kucne čas...
Izvoli! Ja ću ovo srediti.
Ljepotice! Ali nešto nedostaje.
Oh da... završnica.
Priča od davnina.
Istinita koliko je moguće.
Jedva prijatelji
a onda je neko popustio, neočekivano.
Samo mala promjena
skoro nevažna. Oboje uplašeni.
Ni jedno spremno.
Ljepotica i Zvijer.
Uvijek isto.
Uvijek iznenađujuće.
Sigurno
kao izlazak Sunca.
Priča od davnina.
Melodija stara kao pjesma.
Gorko, slatko i čudno. Shvatiš da se možeš promijeniti,
kad shvatiš da si pogriješio.
Sigurna kao Sunce.
Koje izlazi na istoku. Priča od davnina.
Pjesma stara kao rima.
Ljepotica i Zvijer.
Priča od davnina.
Pjesma stara kao rima.
Ljepotica i Zvijer.
Nisam plesao godinama, skoro sam zaboravio osjećaj.
Glupo je.. pretpostavljam.. da se stvorenje poput mene...
nada da će jednog dana zaslužiti tvoju naklonost. -Ne znam.
Stvarno? Misliš da bi mogla ovdje biti sretna?
Može li itko biti sretan ako nije slobodan?
Otac me naučio da plešem.
Stalno sam mu gazila prste.
Sigurno ti nedostaje.
Puno.
Bi li ga voljela vidjeti?
Voljela bih vidjeti oca.
Tata!
Što su ti učinili? U nevolji je. -Onda moraš otići k njemu.
Što si rekao? -Moraš otići do njega.
Nemaš vremena za gubljenje.
Ne… ponesi ga sa sobom.
I uvijek ćeš moći vidjeti i mene.
Hvala.
Gospodaru, odradio sam svoje dužnosti i sve ide savršeno.
Prava ljubav stvarno pobjeđuje.
Pustio sam je. -Ti si....što?
Kako ste to mogli učiniti? -Morao sam.
Ali zašto? -Zato što je voli. -Zašto onda nismo ljudi?
Zato što ona njega ne voli. Ali sad je kasno.
Možda se vrati. -Ne. Oslobodio sam je.
Žao mi je što nisam mogao i sve vas. Idite sad.
Naše vrijeme prolazi.
Idemo ljubavi.
Bio sam taj koji je imao sve.
Bio sam gospodar svoje sudbine.
Nikad mi nitko nije trebao u životu.
Istinu sam saznao prekasno.
Neću se osloboditi bola.
Zatvorim oči, ali ona je tu.
Dopustio sam da ukrade moje melankolično srce.
Više nego što mogu podnijeti.
Sada znam da me neće nikad napustiti.
Čak iako pobjegne.
Mučit će me, smirivat će me, vrijeđati.
Pokretati me kako hoće.
Gubim se u mojoj usamljenoj kuli.
Čekam je kraj otvorenih vrata.
Zavaravat ću se da će ušetati.
I ostati sa mnom, zauvijek.
Ustajem protiv suđenja ljubavi.
Proklinjem svjetlost vjere.
Već je tako daleko izvan mog dometa.
Nisam je, do sad, gubio iz vida.
Sada znam da me nikad neće napustiti.
Čak iako je ne vidim.
Još me inspirira
i dio je svega što radim.
U usamljenoj sam kuli.
Čekam je kraj otvorenih vrata.
Zavaravam se da će ušetati.
I tako najduža noć počinje.
Mislim o svemu što je moglo biti.
Čekajući ovdje, zauvijek.
Luđak! -Molim vas. -Njemu treba bolnica, a ne ludnica.
Jesi li ikad vidio ludnicu?
Nećeš izdržati ni tjedan dana. Daj mi svoju kćer i oslobodit ću te.
Nikad.
Vodite ga!
Stanite!
Tata. -Belle. Mislio sam da sam te izgubio. -Pustite ga, ozlijeđen je.
Ne možemo, ali ćemo se pobrinuti za njega. -Nije lud.
Reci mu Gastone. -Znaš koliko sam lojalan tvojoj obitelji,
ali tvoj otac tvrdi neke gluposti. -Istina je Belle.
Pričao je o Zvijeri i dvorcu.
Dolazim iz dvorca. Zvijer postoji.
Reći ćeš bilo šta da ga oslobodiš. Gdje je dokaz?
Želiš dokaz?
Pokaži mi Zvijer.
Evo vam dokaz.
Ovo je čarobnjaštvo.
Pogledajte Zvijer! Pogledajte mu lice i pandže.
Ne bojte se. Nježan je.
Ona je pod kletvom čudovišta.
Da je ne poznajem rekao bih da joj je stalo do njega.
Nije on čudovište. Ti si.
Zvijer ne bi nikog ozlijedila. -Čuo sam za utjecaj tamne magije..
ali nisam vidio svojim očima. Ovo nam je prijetnja opstanku.
Našim životima.
Ne možemo dopustiti da obavijesti Zvijer.
Izdat ćeš nas. -Ne. -Odvedite je.
-Ne. -Ušuti. -Nećeš se izvući, Gastone.
Uz svo poštovanje. -Želiš li biti sljedeći?
Dovedi mi konja. Čuvajte stražu, nemojte da pobjegnu.
Ovo stvorenje će nas sve prokleti ako ga ne zaustavimo.
Kažem da ubijemo Zvijer. -Ubijmo Zvijer!
Nismo sigurni dok ne umre. Proganjat će nas noćima.
Žrtvovat će nam djecu radi apetita.
Ozlijedit će nas ako ga pustimo.
Vreme je da nešto poduzmemo.
Vreme je da me pratite.
Kroz maglu, kroz šumu, kroz tamu i mrak.
Noćna mora, ali će biti uzbudljiva vožnja.
Reci molitvu i već smo tamo, ispred dvorca.
Nešto se opasno događa unutra. Tamo je Zvijer, opasana je.
Velike šape, pandže za gozbu. Čuj kako riče,
ali ne odustajemo dok ga ne ubijemo. -Ubij Zvijer!
Uzjaši konje. Ponesi hrabrost.
Idemo sa Gastonom osvetiti se.
Nazovi ovo ratom ili prijetnjom, mogu se kladiti da me svi prate.
Kada dođemo tamo učinite što vam kažem.
Tamo je Zvijer, bez sumnje.
Ali osjećam da smo krivo čudovište oslobodili.
Idemo! Zajedno! Idemo ga napasti!
Idemo!
Pokaži mi dvorac.
Makar je konačno naučio voljeti.
Ne pomaže nam to ako ona njega ne voli.
Ne. Ovo je prvi put da je postojala stvarna nada.
Da li čuješ, mama? Je li ona? Vraća li se?
Je li moguće? Vraća se? Rekla sam vam. -Seljani!
Seljaci! Ah, što da radiš.
Toliko o pravoj ljubavi.
Stavi barikade.
Srce u plamenu, stavite prepreke. Idemo u bitku.
Bojimo se opasnosti koju ovo nosi.
Podigni zastave, pjevaj pjesmu, idemo u bitku da se oslobodimo zla.
Ubij Zvijer!
Treba nam pomoć.
Moram upozoriti Zvijer. -Da ga upozoriš?
Kako si uopće pobjegla? -Oslobodio me.
Poslao me tebi. -Ne razumijem.
Odakle ti ovo. -On me odveo tamo.
Znam što se dogodilo mami.
Onda znaš zašto sam je morao tamo ostaviti.
Morao sam te zaštititi. Uvijek sam te štitio, možda i previše.
Razumijem.
Hoćeš li mi pomoći? -Opasno je. -Je.
Mogu pokušati obiti bravu. Poslije svega...
to su samo zupčanici i opruge.
Treba mi nešto... dugo i.....
Kao ovo... savršeno.
Oprostite gospodaru što vas uznemiravam.
Neće se vratiti. -Ne.
Provaljuju vrata. -Nije važno.
Pusti ih neka uđu. -Ubij Zvijer!
Ovo ne funkcionira. Znam što ćemo.
Ubij Zvijer! Ubij Zvijer!
Nisi zabrinut da je dvorac možda uklet?
Ne gubi živce LeFou? -Gdje smo?
Ovo mjesto mi je poznato. Kao da sam prije ovdje bio.
Bok. Ti mora da si
šalica koja govori.
A ti si mu sigurno baka. -Baka?? Napad!
Bok.
Gaston!
Gastone, pomozi mi. -Žao mi je prijatelju, vrijeme je za heroje.
Bok.
Mislim da je ovo tvoje.
Vrlo je tvrdoglava.
Imaš li djece?
Nema te tko zaštititi?
1..2..3..4..5..6..7..8
Odlično Chipe.
Odlično, sad ćemo ih naučiti lekciji.
Da, ove se zovu knjige, tri mušketira.
Oh... odlazim.
To je samo sat. -Dođite ovamo
dječaci. Imam iznenađenje za vas.
Da... mali dječaci.
Predivno! Idite i budite slobodni!
Kakav čaj volite? Topao ili vruć?
Gospodine Čajnik.
Mama!
Hvala.
Dobar udarac.
Nekad sam bio Gastonov pomoćnik, ali više nismo u dobrim odnosima.
Bio si predobar za njega. Možemo li se tamo vratiti?
Da čujete malo glazbe?
Maestro! -Draga! -Dolazim, ljubavi.
To je to. Debela žena će pjevati.
Pazite prste.
Tako je! Odlazite!
Doviđenja. I ostanite tamo.
Bok Zvijeri.
Ja sam Gaston. Belle me poslala.
Zaljubljen si u nju?
Zar si stvarno mislio da ona tebe želi?
Belle.
Gdje je on? Kad se vratimo u selo,
udat ćeš se za mene. A glava te Zvijeri
će nam visiti na zidu. -Nikad!
Zvijeri, dolazim po tebe.
Ne. -Belle?
Belle, vratila si se? -Pokušala sam ih zaustaviti.
Ostani tu. Dolazim.
Gaston. -Ne.
Molim te, ne ispuštaj me.
Učinit ću bilo što. Nemoj me ozlijediti.
Nisam... Zvijer.
Idi! Odlazi.
Nemoj! Daleko je.
Molim te.
Idemo.
Vratila si se. -Naravno.
Neću te više napuštati. -Bojim se da je došlo vrijeme da odem.
Sada smo zajedno. Bit ćeš dobro.
Izdržao sam da te vidim, zadnji put.
Ne, molim te.
Vrati se.
Uspjeli smo. Pobjeda je naša.
Plumette?
Draga Plumette. -Ne.
Maestro, bio si tako hrabar. Zbogom ljubavi.
Ljubavi! Ne napuštaj me!
Chip! -Jesi ga vidio? Pobjegao je.
Gdje je moj dečko?
Mama! -Oh, ne.
Lumiere... ne mogu govoriti. -U redu je, Cogsworth .
Ne mogu... Lumiere... prijatelju. Bila je čast služiti...
s tobom.
Čast je bila moja.
Vrati se. Ne napuštaj me, molim te.
Volim te.
Maestro!
Gospođo! Maestro!
Lumiere! Cogsworth, pobijedili smo sat.
Plumette!
Ljubavi!
Chip, pogledaj se. Opet si dečko.
Zar ti nisam rekla?!
Froufrou, konačno.
Draga! -Gospodine Čajnik. -Beatrice. Sjećam se.
Sjećam se.
Henry? -O, Bože.
Bila sam tako usamljena. -Vrati me u sat.
Lumiere, pogledaj.
Oh, prinče moj.
Pozdrav prijatelju. Tako mi je drago da te vidim.
Spasili ste mu život. -Belle. To sam ja, Chip.
Priča od davnina.
Melodija stara kao pjesma.
Gorka, slatka i čudna. Shvaćaš da se mijenjaš.
Kad priznaš da si pogriješio.
Zima je prešla u proljeće.
Glad se pretvorila u gozbu. Priroda je pokazala put.
Ništa nije ostalo za reći.
Ljepotica i Zvijer
Što je? -Što misliš o tome da pustiš bradu?
Sigurna kao Sunce
koje izlazi na istoku. Priča od davnina.
Pjesma stara kao rima. Ljepotica i Zvijer...
Priča od davnina. Pjesma stara kao rima.
Ljepotica i Zvijer