ЧУДЕСНА ЖЕНА
Хтела сам да спасем свет.
Ово дивно место.
Али знала сам толико мало тад.
Ово је земља магије и чуда,
која вреди да се пази на сваки начин.
Али што се више приближаваш,
све више видиш велику таму која се крчка унутра.
А човечанство?
Човечанство је друга прича.
Шта неко ради кад се суочи с истином је теже него што мислите.
Научила сам ово на тежак начин, давно.
А сад...
Никад више нећу бити иста.
Хвала.
Нашао сам оригинал. Можда ћеш ми једног дана испричати своју причу.
Здраво, Дајана. -Здраво, Дајана. -Здраво.
Дајана! Дајана!
Врати се!
Опет!
Изгледа веома добро. -Веома добро. -Како њој иде?
Добро. -Настави да радиш. -Хоћу.
Дајана!
Дајана, видим те!
Куда ћеш? Стани!
Здраво, мајко. Како си?
Вратимо се у школу, пре него што још једна учитељица да отказ.
Зар не мислиш да је време да почнем с обуком?
Антиопа мисли да сам спремна. -Стварно?
Могла бих да почнем да јој показујем неке ствари.
Требало би барем да научи да се одбрани. -Од кога?
У случају инвазије.
Зар немам за то највећу ратницу у нашој историји
да предводи целокупну армију, генералице?
Молим се да неће доћи време кад ће морати да се бори.
Али ти знаш, шкорпија мора убадати, вук мора ловити... -Она је дете.
Једино дете на острву. Молим те, пусти је да буде дете. -Али, мајко...
Нећеш похађати обуку.
Шта ако обећам да ћу бити пажљива? -Време је за спавање.
Шта ако не користим мач? -Борба не чини од тебе хероја.
Само штит онда. Без оштрих ивица.
Дајана, ти си нешто највредније што имам на целом свету.
Толико жарко сам те желела да сам те извајала од глине
и преклињала Зевса да ти подари живот. -Већ си ми причала ту причу.
Зато ћу ти вечерас испричати нову.
Причу о нашем народу и мојим данима у борби. -То!
Па ћеш коначно разумети зашто рат не треба да се прижељкује.
Давно, на почетку времена,
а цела историја је била још само сан,
богови су владали Земљом. Зевс краљ међу њима.
Зевс је створио бића над којима би богови владали.
Бића рођена по његовом лику,
поштена и добра, јака и страствена.
Назвао је своју творевину "Људи." И човечанство је било добро.
Али Зевсов син је постао љубоморан на човечанство,
и одлучио да поквари творевину свог оца.
То је био Арес, Бог рата.
Арес је отровао срца људи љубомором и сумњом.
Окренуо их је једне против других.
И рат је опустошио Земљу.
Онда су богови створили нас, Амазонке,
да убризгамо љубав у срца људи
и да поново успоставимо мир на Земљи.
Накратко је владао мир.
Али није потрајао.
Твоја мајка, краљица Амазонки, предводила је побуну
која нас је све ослободила ропства.
Кад је Зевс повео богове да нас одбране,
Арес их је побио, једног по једног,
док није само Зевс преостао.
Зевс је искористио последњу количину своје моћи да заустави Ареса,
задајући такав удар да је Бог рата морао да се повуче.
Али Зевс је знао да се једног дана Арес може вратити
да доврши своју мисију.
Бесконачни рат
у коме ће се људи коначно уништити
и нас с њима. Зато нам је Зевс оставио оружје,
довољно моћно да се убије Бог.
Својим последњим дахом, Зевс је створио ово острво
да нас сакрије од спољашњег света, негде где нас Арес не може наћи.
И отад смо живеле у миру.
Захваљујемо се боговима што су нам дали овај рај.
А Богоубица?
Богоубица? -Оружје које је довољно јако да убије Бога.
Могу ли га видети?
Богови су нам дали многе дарове. Једног дана, видећеш их све.
Држимо их у овој великој кули.
Богоубица.
Диван је.
Ко би га користио?
Молим се да никад неће бити узет у руке.
Али само би најжешћа међу нама могла.
А то ниси ти, Дајана. Видиш, безбедна си.
И немаш зашто да бринеш.
И даље сумњаш у себе, Дајана. -Не сумњам. -Сумњаш.
Не, не сумњам.
Јача си него што мислиш. Имаш више снаге него што мислиш.
Али ако се не потрудиш... -Дајана!
Јеси ли повређена? -Не, мајко, добро сам.
Ја сам само... -Тренирала.
Изгледа да нисам толико поштована краљица као што би требало.
Моја сестра ме није послушала, издала ме је...
Не, мајко. Ја сам крива. Тражила сам од ње... -Води је у палату.
Иди.
Ниси ми оставила избора, Хиполита.
Занемарујеш своју дужност, ако не уме да се бори.
Говориш о времену које можда никад неће доћи.
Он се можда никад не врати. Можда је умро од повреда.
Арес је жив. Осећаш га као и ја у својим костима.
Само је питање времена кад ће да се врати.
Што јача постане, брже ће је наћи.
Хиполита, волим је колико и ти.
Али овако је једино можемо истински заштитити.
Тренираћеш је жешће него било коју Амазонку пре ње. Пет пута жешће.
Десет пута жешће. Док не буде била боља чак и од тебе.
Али никад не сме сазнати истину о свом идентитету,
нити како је настала.
Јаче. Јача си од овога, Дајана.
Опет.
Никад не спуштај гард! Очекујеш да ће борба бити поштена!
Борба никад није поштена!
Антиопа!
Не померај се. Крвариш.
Жао ми је... -Стани, Дајана. Стани.
Шта сам урадила?
Жао ми је.
Одакле се створила ова магла?
Тамо. Хајде!
Ено га! Пилот! Видим га! Тамо је!
Ти си мушкарац.
Да. Мислим...
Зар не изгледам као мушкарац?
Где смо? -У Темискири.
Где? -Ко си ти?
Ја сам један од добрих момака, а оно су лоши момци. -Шта?
Немци. Хајде, морамо отићи одавде. -Немци? -Дајана!
Склони се од ње! Сместа!
Спремите лукове!
Имају пушке, зар не? -Пали!
Одапни!
Хајде!
Остани ту!
Штит!
Не! -Не!
Не. Не! Не. Антиопа. Антиопа.
Антиопа.
Дајана.
Дошло је време. -Не. -Ти...
Ти мораш... -Шта? Шта, Антиопа?
Богоубица. Дајана, иди. -Куда?
Куда? -Иди... -Не, молим те, немој. Не!
Не, не, не.
Не! -Антиопа!
Не!
Ти. -Не. Не.
Немој, мајко. Борио се на мојој страни против уљеза.
Какав човек се бори против свог народа? -Ово није мој народ.
Зашто носиш њихове боје?
То вам не могу рећи. -Мораш нам рећи сместа!
Како се зовеш?
Ни то вам не могу рећи. -Треба да га убијемо сад и завршимо с тим.
Ако он умре, нећемо сазнати ко су они и зашто су дошли.
Ја сам капетан Стивен Тревор, пилот Америчких експедиционих снага.
Серијски број 8141921. Само толико ми је дозвољено да ка...
Додељен сам Британској обавештајној служби.
Какво је то чудо? -Хестијино ласо те присиљава да откријеш истину.
Али баш је топло. -Узалудно је и болно да се опиреш.
Која је твоја мисија?
Ко год да сте, у већој опасности сте него што мислите.
Која је твоја мисија?
Ја сам...
Ја сам шпијун!
Ја сам шпијун. Шпијун.
Британска обавештајна је сазнала
да ће главнокомандујући немачке армије, генерал Лудендорф,
посетити тајни војни објекат у Отоманском царству.
Претварао сам се да сам њихов пилот и летео сам с њима.
Према нашим обавештајним подацима, Немци су остали без трупа,
новца и муниције. Али информације су биле нетачне.
Немци су ангажовали Турке да праве бомбе за њих.
И не само бомбе, ново оружје. Тајно оружје...
Које је конструисала Лудендорфов главни психопата, др Изабел Мару.
Војници из ровова зову је Докторка Отров. И то с добрим разлогом.
Колико знам, ако др Мару доврши свој пројекат,
још милиони ће умрети. Рат се никад не би завршио.
Био сам тамо само да осматрам и извештавам али...
Морао сам нешто да предузмем.
Али треба ми још времена. -Нажалост, докторка, немамо више времена.
Овај пројекат, овај...
Ухватите оног човека! Тамо!
Али ако доставим ове белешке
Британској обавештајној служби на време,
то би могло спасити милионе људи од смрти. То би могло зауставити рат.
Рат? Какав рат?
Рат.
Рат за окончање свих ратова. Четири године,
27 земаља, 25 милиона мртвих.
Војници и цивили. Невини људи.
Жене и деца, побијени.
Њихови домови и села, опљачкани и спаљени.
Оружје далеко смртоносније него што можете...
замислити.
Никад тако нешто нисам видео. Изгледа као да ће свету доћи крај.
Да га пустимо? -И да ризикујемо да доведе још људи на наше обале?
Мајко. -Не можемо га држати заувек, краљице. -Мајко, опрости,
али након свега што је човек рекао, ово мора да је Арес.
О чему говориш, дете? -Опростите, сенаторка,
али човек је то назвао "бескрајни рат." Милиони су већ мртви.
Ништа слично видео није. Само би Арес могао урадити тако нешто.
Не можемо га само пустити. Морамо поћи с њим.
Нећу разместити нашу армију и оставити Темискиру без одбране
да одем и водим њихов рат. -То није њихов рат.
Зевс је направио човека да буде праведан и мудар, јак и страствен.
То је била прича, Дајана. Много тога не разумеш.
Људе је лако покварити. -Да, али Арес је онај ко их квари.
Арес је учинио да се ови Немци боре.
А заустављање Бога рата је наша мисија.
Ово је наша дужност као Амазонки.
Али ти ниси Амазонка попут нас осталих. Зато нећеш ништа предузети.
Као твоја краљица ја ти то забрањујем.
Чудно.
Је ли тачно да си му ти спасла живот? -Ко ти је то рекао?
Он.
Нисам видео кад си ушла.
Да ли би рекао да си типичан представник свог пола?
Ја сам...
Изнад просека.
Шта је то?
То је...
То је сат. -Сат?
Да, то је сат. Показује време.
Мој отац ми га је дао.
Имао га је уз себе у врашки тешким ситуацијама.
А сад је код мене. Добро је што и даље ради. -Зашто?
Јер показује време. Кад да једеш, спаваш, устајеш, радиш.
Дозвољаваш тој стварчици да ти говори шта да радиш? -Да.
Могу ли ти поставити неколико питања? Где смо? -У Темискири.
Не, то сам чуо раније. Али где смо? Какво је ово место? Ко сте ви?
Зашто вода ово ради?
Како не знаш шта је сат? Како говориш енглески тако добро?
Ми говоримо стотине језика.
Ми смо мост до већег разумевања између свих људи.
Да.
Нисам имао прилике да ти кажем ово...
раније, али хвала што си ме извукла из воде.
Хвала за оно што си урадио на плажи.
Онда, дошла си да ме ослободиш?
Покушала сам али не одлучујем ја. Чак сам им тражила да ме пошаљу с тобом.
Или било коју другу. Амазонку.
Амазонке. -Амазонке?
Наша света дужност је да бранимо свет. И желим да пођем.
Али моја мајка то неће дозволити.
Па...
Не могу да је кривим. У ком смеру овај рат иде,
не бих желео да ико од мојих вољених буде близу њега.
Зашто се онда ти желиш вратити? -Не бих рекао да желим.
Ваљда, морам покушати.
Мој отац ми је једном рекао: "Ако видиш да се нешто погрешно дешава у свету,
можеш стајати по страни, или можеш предузети нешто."
А већ сам покушао да се држим по страни.
Лепа одећа.
Хвала. Сад ћу ти показати како да одеш с острва.
А ти ћеш ме одвести код Ареса. -Договорено.
Отићи ћу тиме? -Ми ћемо.
Да, отићи ћемо тиме. -Не умеш да једриш?
Наравно да знам. Зашто не бих умео да једрим? Само...
Доста је прошло.
Идем, мајко. Не могу стајати по страни док невини гину.
Ако нико други неће заштитити свет од Ареса, онда ја морам.
Морам поћи. -Знам.
Барем знам да те не могу зауставити.
Има много тога... Много тога што не разумеш.
Довољно разумем.
Спремна сам да се борим за оне који не могу да се боре за себе.
Као и ти некада. -Знаш да ако одлучиш да одеш,
можда се никад не вратиш.
Ко ћу бити ако останем?
Ово је припадало највећој ратници у нашој историји, нашој вољеној Антиопи.
Постарај се да будеш достојна да је носиш.
Хоћу.
Пази се у свету људи, Дајана.
Они те не заслужују.
Била си моја највећа љубав.
Данас,
ти си моја највећа патња.
Јеси ли јој рекла? -Што више зна, брже ће је наћи.
За колико ћемо доћи до рата? -Рат? Ког дела?
Западни фронт је у Француској, 650 км је дугачак, од Алпа до Северног мора.
Онда где су најжешће борбе. Ако ме одведеш тамо, сигурно ћу наћи Ареса.
Арес? Мислиш на Бога рата?
Бог рата је наша одговорност. Само га Амазонка може победити.
Овиме. А кад то урадим,
рат ће се завршити.
Свиђа ми се твој ентузијазам, али овај рат
је огроман хаос. И ни ти ни ја не можемо много учинити поводом тога.
Али можемо се вратити у Лондон да нађемо људе који то могу. -Ја то могу.
А након што нађем и уништим Ареса,
немачка армија отарасиће се његовог утицаја.
И биће добри људи опет, а свет ће бити бољи.
Сјајно. -Видећеш.
Шта то радиш? -Мислио сам да можда желиш да...
мало одспаваш.
А ти? Ти не спаваш? Да ли просечан човек не спава?
Да, спавамо. Само не спавамо са... -Не спавате са женама?
Не, спавам са женама. Спавам са... Да, спавам.
Али ван граница брака...
то је...
Неприкладно да се претпостави. Знаш?
Брак? -Брак. То немате у...
Изађеш пред судијом и закунеш се да ћете се волети, поштовати и чувати
док вас смрти не раздвоји.
И да ли тако буде? Да ли се воле до смрти? -Не баш често, не.
Зашто онда то раде? -Немам појма.
Значи не можеш спавати са мном уколико нисмо венчани?
Спаваћу с тобом ако желиш. Спаваћу с тобом тамо.
Спаваћу... -Има доста места. -Ако ти не смета. -Не, од тебе зависи.
Знам, одлучићу. Спаваћу с тобом. -Добро.
Да... Добро.
Тамо одакле сам ја, ја нисам просечан.
Да будеш шпијун, мораш показати одређену количину
снаге.
Никад ниси срела мушкарца? Шта је с твојим оцем? -Нисам имала оца.
Моја мајка ме је извајала од глине а Зевс ме је оживео.
Красно.
Извини.
Тамо одакле ја долазим, бебе се другачије праве.
Мислиш на репродуктивну биологију? -Да. -Да, знам.
Знам све о томе. -Мислим на то и на друге ствари.
Телесна задовољства.
И за то знаш?
Прочитала сам свих 12 томова Клииних Расправа о телесним задовољствима.
Свих 12?
Јеси ли понела неки са собом?
Не би ти се свидели. -Шта знам, можда. -Не, не би.
Зашто не? -Закључак је да су мушкарци нужни за размножавање,
али кад је у питању задовољство, нису неопходни.
Не. Не.
Лаку ноћ. -Лаку ноћ.
За колико ћемо бити оперативни? -За два дана, господине.
Имате времена до вечерас, капетане.
Господине, људи нису имали хране, нити су спавали.
Мислите да сам ја јео и одмарао, капетане?
Чујете ли мене да тражим изговоре?
Не. -Ваши људи су слаби. Самозадовољни.
Дозволили сте им да забораве да може доћи до напада било кад,
с било које стране. Хајде да их нас двојица подсетимо,
хоћемо ли?
Докторка. -Генерале. -Напредак?
Недовољно. Готово је, генерале.
Немачка се предаје. Фон Хинденбург је препоручио цару да потпише примирје.
Понестало нам је времена.
Чим цар види најновије оружје, неће потписати примирје.
Али без моје бележнице... -Добићете своју бележницу!
У вас верујем а не у бележницу. Знам да можете и успећете.
То је ваша судбина на овој Земљи.
Нешто ми је пало на памет синоћ. Другачија врста гаса.
За вас. Да повратите снагу.
Имам га! Имам га! И ако је то што мислим,
биће...
ужасно.
Добро јутро. Имали смо среће. Ухватили смо превоз. Добили смо на времену.
Добро дошла у весео стари Лондон.
Одвратан је. -Да, није он за свакога.
Добро јутро, душо. -Каква лепотица.
Господо, престаните да гледате. Много хвала.
Хајде!
Зашто се држе за руке? -Вероватно јер су заједно.
Не, не. Нисмо ми заједно у том смислу. Овуда.
У рат? -Технички, рат је тамо. Али морамо прво овамо.
А куда идемо? -Да однесемо ову бележницу код мојих претпостављених.
Не, не. Ја сам те пустила. Одведи ме код Ареса.
Договорили смо се, Стиве Треворе. А договор је обећање.
А обећање се не може прекршити.
Брате, до ђавола! Добро. Прво пођи са мном да однесем ово,
а онда ћемо ти купити карту до рата.
Договорено?
Хајдемо. -Дајана. -Шта то радиш?
Не можеш то да радиш јер не носиш одећу.
Хајдемо... Хајдемо да ти купимо одећу. -Шта ове жене облаче кад иду у битку?
Оне не... -Беба.
Не, без беба. Молим те, без беба.
Та није направљена од глине. Хајде.
Дајана! Молим те.
Хвала богу! Ниси мртав!
Ура! Мислила сам да си мртав, онда сам примила позив од тебе, знаш?
Није га било недељама. Без иједне речи.
То уопште не личи на њега. Да се представим, Ета Канди.
Ја сам секретарица Стива Тревора. -Шта је то секретарица?
Радим све. Идем куда ми каже да идем и радим оно што ми каже.
Тамо одакле сам ја, то се зове ропство. -Стварно ми се свиђа.
Фантастично. Даме, после вас. - Стварно, свиђа ми се.
Овако то изгледа, али плата је добра.
Створене смо за овакав посао.
Да ли ово представља оклоп у вашој земљи?
Оклоп. То је мода. Држи нам стомак унутра.
Зашто морате да га држите унутра? -Само жена без стомака
би поставила такво питање.
Конзервативна, али не у потпуности досадна. -Барем пробај.
Добро.
Не.
Хајде.
Како се жена може борити у овоме? -Борити?
Користимо своје принципе. Тако ћемо добити право гласа.
Мада не противим се коришћењу својих песница
уколико прилика налаже. Дивно.
Сврби. Дави ме. -Не могу да је кривим.
Ета. Где је она?
Проба комплет број 226.
Гђице Канди, циљ је био да је учинимо да мање привлачи пажњу.
Могу ли?
Озбиљан си? Наочаре?
И одједном она није најлепша жена коју си видео?
Тако је боље.
Да, неће тако ићи. Молим те, спусти мач, Дајана.
Дајана. -Да пробам сама.
После вас, господине.
Ета. -Зашто се не бисмо нашли у канцеларији?
У међувремену, ово ћу узети да чувам. -Не, неће моћи.
Мораш склонити мач, Дајана. Молим те.
Не слаже ти се с одећом. -Уопште. Пре свега, спусти мач.
Обећај ми да ћеш га штитити животом. -Да... Не.
Можеш јој веровати. Дај то. -Штит. -И штит.
Тако је. -Можеш ли? Хвала, Ета.
Лако је.
Ево.
Шта је?
Надам се, ништа. Хајде.
Стиве, зашто се скривамо? -Хајде.
Капетане Тревор. Имате нешто што припада генералу Лудендорфу.
Ово је конвенција зликоваца. -Дајте нам бележницу др Мару.
Где сам ставио то чудо?
Назад!
Или боље не.
Баксуз.
Има ли још нешто што ми желиш показати? -Куда си пошао?
Жао ми је, али очито си под Аресовом контролом.
Дајана. -Дај да ти помогнем да се ослободиш. Где могу наћи Ареса?
Он је... Он је мртав. -Цијанид.
Остани овде. Вратићу се брзо. -Господо! Молим вас!
Тужно је што већина не зна зашто се свађају! -Нек говори!
Да, хвала. Господо, Немачка је невероватно поносна нација.
Никад се неће предати. Једини начин да се оконча овај рат...
Пуковниче, морамо разговарати напољу.
И да поново успоставимо мир у свету,
је да склопимо...
примирје. -Ту је нека жена.
Шта онда ради овде? Напоље.
Изведите је напоље. -Извињавам се.
Моја слепа сестра. Изгубила се док је тражила тоалет.
Мислим да је овуда. -Наш једини циљ
у овом тренутку мора бити постизање мира, по сваку цену!
Зашто му не дозвољавају да говори? Он жели мир. -Не сад. Извини.
Треворе, где ти је била памет кад си увео жену у салу?
Али информације које доносим су хитне природе.
Ово је једна од бележница др Мару. Морамо је однети до криптографије.
И треба ми хитан састанак с генералима. -Нећеш упадати овде и захтевати...
Господине, с поштовањем, оно што сам видео на последњој мисији,
окренуће ток рата. -Капетане Тревор!
Чуо сам да сте умрли на једној мисији,
али ево вас, васкрсли из мртвих, и видим да сте довели пријатељицу.
Наше најдубље извињење због упада, сер. -Не, нема везе.
Захваљујући овој младој жени,
сала је коначно била довољно тиха да кажем неколико речи.
Сер Патрик Морган, вама на услузи. -Дајана, принцеза од Темис...
"Принс." Дајана Принс. Она...
И ја...
Радимо заједно. Помогла ми је да донесем бележницу овде.
То је из лабораторије др Мару.
Информације у њој ће променити ток рата, сер. -Боже.
Докторка Отров лично? -Да.
Фасцинантно. Има ли још информација?
Нажалост, не. -Криптографија није имала среће.
Чини се да је у питању комбинација 2 језика,
али досад нису утврдили која два језика.
Отомански и сумерски.
Сигурно је још неко у просторији то знао. -Ко је ова жена?
Она је моја секретарица, господине.
И она може разумети отомански и сумерски?
Она је веома добра секретарица.
Изведите је напоље. -Господине, ако ова жена уме ово да прочита,
треба да чујемо шта има да каже. -Добро.
То је формула за нови тип гаса.
Иперит, базиран на водонику, уместо на сумпору. -Базиран на водонику...
Гас маске би биле бескорисне против водоника.
У бележници пише да планирају да пусте гас на фронту?
Кад? -Не пише.
Само мало. Фронт од чега? -Господине.
То је доказ који нам треба. Морате открити где производе тај гас.
Морате га спалити до темеља, уништити.
Лудендорф је последњи пут виђен у Белгији.
Не смеју да нас виде да шаљемо трупе у Белгију, окупирану од стране Немаца,
док преговарамо о њиховој предаји.
Господине, видео сам тај гас властитим очима.
Ако га употребе, побиће све на обе стране. Сви ће умрети.
Војници умиру, капетане. -Пошаљите мене с логистичком подршком.
Бар ми дајте прилику да осујетим Лудендорфову операцију. -Полудели сте?
Не могу убацивати непознате елементе
оволико касно у рату. -Господине, могу...
Сад, више него икад, примирје је најважније.
Морамо га договорити и потписати. То је...
Најбољи начин да се заустави овај рат. -Капетане, ништа нећете предузимати.
То је наређење. -Да, господине.
Разумем, господине.
Ја не разумем! -Дајана, знам да је ово збуњујуће...
Није збуњујуће! То је нечувено! -Ко је ова жена?
Она је са мном, с нама, господине. -Нисам! Нисам с вама!
Свесно бисте жртвовали све те животе, као да су мање вредни од ваших!
Дајана, разговарајмо напољу. -Као да ништа не вреде?
Тамо одакле сам ја, генерали се не крију
у канцеларијама као кукавице. -Доста.
Боре се уз своје војнике. Умиру с њима на бојном пољу.
Доста! -Треба да се стидите! -Извините, господине. -Стидите се!
Дајана... -Сви треба да се стидите! -Дајана!
Молим те, успори! Дајана... -То је твој вођа?
Како је могао оно да каже? Да верује у то?
А ти... Је ли ти била дужност да им само
предаш бележницу? -Не. -Ниси бранио своје мишљење. Ниси се борио!
Јер не би се предомислио! Саслушај ме. -Ово је Арес!
И он неће дозволити преговоре а ни предају!
Милиони људи о којима си говорио? Умреће. -Саслушај ме. Ипак ћемо отићи.
Хоћеш рећи да си лагао? -Ја сам шпијун. То ми је у опису посла.
Како да знам да ме не лажеш сад?
Водим те на фронт. И вероватно ћемо умрети.
Ово је ужасна идеја.
Требаће нам појачање.
Ово је појачање? -Да.
Јесу ли барем добри људи? -Релативно.
Чак ни у Африци, господо, нисмо видели толики луксуз.
Али луксуз у коме уживамо сад, не можемо престати да зарађујемо новац.
Дакле, мој стриц, принц, и ја... -Који принц?
Пружићу прилику неколицини војника... -Озбиљно, који принц?
Султане Ангора Никс Кашмир, да поразговарамо накратко?
Господо, извините ме накратко. -Бар. Паб.
Барабо! Обрађујем оне позере целу ноћ. Боже мили.
Ово је уметничко дело. -Самир, Дајана. Дајана, Самир.
Здраво, Дајана. Можеш ме звати Семи. -Семи.
Самире, не бих то радио на твом месту. Самир је врхунски тајни агент.
Обрлатиће те на свим језицима које знаш.
Не изгледа ми толико импресивно. -Док ти мени изгледаш.
Твоје очи су нежне попут твог осмеха.
А твоје очи изгледају као да желе нешто.
И ја говорим кинески, препредена девојко.
Али умеш ли рецитовати Сократа на страрогрчком?
Завршили сте. Где је Чарли?
Ево га.
Барем је Чарли добар с песницама. -То није Чарли.
То је Чарли.
Стивене, нек Бог стави цвеће на твоју главу, синко.
Драго ми је што те видим.
Зашто сте се тукли? -Помислио сам да је његова чаша моја.
Дешава се. -Овај човек није борац.
Чарли је врстан стрелац. То значи да убија људе.
Издалека. -Не знају шта их је снашло.
Како знаш кога убијаш ако им не видиш лице?
Не знам. Веруј ми, боље је тако. -Бориш се нечасно.
Кога плаћају због части? -Какав је посао у питању, шефе?
Два дана највише. Требају нам залихе и пролаз до Белгије.
Колико се плаћа? -Боље би ти било да је добра цифра.
Да, ево у чему се ради.
Рекао сам вам да ће то бити кратко. И донеће велику корист.
То је за племенит циљ. Слободу.
Пријатељство.
За крај рата. Пријатељство. -Добро, немаш новца. -Не.
Сад само хоћу слику твог прелепог лица. -Неће ти требати слика.
Идем с вама. -Шта?
Шта је ово? -Оставићемо је на фронту.
"Оставићемо је?" -Да.
Без увреде, душо, али не желим погинути
док помажем девојчици да изађе из рова. Знаш на шта мислим? -Ево малог лопова!
Не требају нам људи попут тебе овде!
Она је то урадила.
У исто време сам уплашен и узбуђен.
Ево их. Извините што касним. -Сер Патрик! -Да, то сам хтела рећи.
Сер Патрик! -Не, не. Господо, седите.
Гђице Принс, седите.
Претпостављам да овде планирате нешто
што ће вас или послати на војни суд или убити.
А ја претпостављам да сте дошли да нас спречите.
Не. Нипошто, заправо.
Слушајте. И ја сам некад био млад.
И да сам здравији, мислим да бих исто урадио.
То је веома часно да се уради. Стога,
дошао сам да помогнем. Незванично, наравно.
Који је ваш план?
Ако постоји још једна фабрика оружја, да је нађемо и уништимо.
Заједно с Лудендорфом и Мару. -У том случају, да се избегне сумња,
шармантна Ета ће управљати мисијом из моје канцеларије. -Управљати?
Такође... Ово је довољно за неколико дана.
Хвала, сер. -Нема на чему.
Добро се сви чувајте и срећно.
Уздравље.
Свеж сладолед. Гђице, желите ли купити сладолед?
Ја? -Јеси ли гладна? -Да.
Хвала. -Осам пенија, господине.
Ево. Задржи кусур. -Много хвала, господине.
Шта кажеш? -Диван је. -Да.
Требало би да си веома поносан. -Много хвала. -Требало би.
Надам се да ће се наш човек појавити. Поглавица нас очекује пре мрака.
Поглавица? -Да. Кријумчар. Веома поштован.
Лажов, убица, а сад и кријумчар. Дивно.
Пази. Могу се увредити. -Нисам мислила на тебе.
Стварно? Радио сам као тајни агент и претварао се да сам неко други.
Убијао сам људе на твојој плажи и прокријумчарио бележницу.
Лажов, убица, кријумчар. Ипак идеш?
Ужасно је. -Зато смо овде.
Гас ће побити све. Какво оружје убија невине?
У овом рату, сво оружје.
Нисте дошли на састанак савета, генерале.
Видим да преговарате о условима примирја без мене.
У име цара. -На ваше инсистирање.
Могли бисмо лако добити овај рат, само да имате мало вере. -Немамо.
Имамо мањак хране, лекова и муниције.
Са сваким сатом закашњења,
хиљаде Немаца умире. -Један напад, и победићемо у рату.
Тренутно, моја хемичарка... -Ми смо против тебе и твоје...
Вештице. Лудендорфе, доста!
За 24 сата, овај рат ће се завршити.
Готово је. -За вас је готово.
Готово је за све вас.
Али маска неће помоћи. -Они то не знају.
Хајдемо! Време је да изведемо демонстрацију за цара!
Касните. -Каубоји су нас напали, поглавицо.
Како си? -Драго ми је што те видим, друже. -Рмпалијо.
Драго ми је што те видим. -Да. -Драго ми је што те видим, пријатељу.
Каква лепотица! Ко је ово?
Здраво, зовем се
Напи.
А ја сам Дајана. -Где си је нашао?
Она је мене нашла. -Спасла сам га из мора. -Дуга прича.
Нећемо о томе сад. -Шта је тамо?
Британски чај за Немце. Немачко пиво за Британце.
И романи Едгара Рајса Бароуза за обе стране. -И пушке!
Добијмо оно желимо. -Добијмо оно што нам треба.
Али никад немојмо добити оно што заслужујемо.
Чудна грмљавина.
Немачке седамдесет-седмице. Огромни топови.
Тамо је фронт. Вечерња мржња.
За кога се ти бориш у овом рату? -Ја се не борим.
Овде си због профита онда? -Не постоји боље место за мене.
Нигде није боље него у рату у коме не заузимаш страну?
Немам куда другде да одем.
Последњи рат је одузео мом народу све. Ништа нам није остало.
Барем овде сам слободан.
Ко је то одузео од твог народа? -Његов народ.
Немојте да идете. Немојте да идете унутра. Немојте да идете.
Не! Момци, не! Не улазите тамо!
Безбедан си. Безбедан си. Јеси ли добро?
Склони се од мене, жено! Престани да дижеш фрку!
Боже!
Он види духове.
Прехладићеш се. -Нећу...
Не брини за Чарлија. Није озбиљно мислио то.
Зашто повређују оне животиње? -Јер морају да се крећу брзо.
Попут нас. -Али то није прави начин. Могла би им помоћи.
Нема времена. Хајде, жено.
Мама!
Онај човек. Рањен је. -Не можеш ништа да урадиш, Дајана.
Морамо наставити даље!
Шта је ово? -Хтела си да те одведем у рат. Ово је рат.
Где су Немци? -Неколико стотина метара преко поља.
Ваш ров је... -Пази!
Поглавицо! Драго ми је што те видим. Поглавица се вратио! Вратио се!
Покрет! -Молим вас, помозите нам!
Узели су све, куће, храну.
А оне који нису могли побећи, узели су за робове.
Где се то десило? -У Велду. На другој страни ничије земље.
Дајана, морамо да идемо. -Морамо помоћи овим људима.
Морамо се држати мисије. -А следећи безбедан прелаз је бар 1 дан далеко.
Шта чекамо? -Не можемо их оставити а да им не помогнемо. Ови људи умиру.
Немају шта да једу. А у селу...
Рекла је да су поробљени. -Разумем. -Жене и деца!
Морамо стићи до следеће позиције пре сумрака. -Како можеш то рећи?
Шта ти је? -Ово је ничија земља, Дајана!
То значи да нико не може да је пређе. У реду?
Овај батаљон је овде скоро годину дана и једва да су напредовали центиметар.
Јер на другој страни је гомила Немаца који на нишану својих митраљеза
држе сваки квадратни центиметар овог места.
Ово није нешто што можеш прећи. Немогуће је.
Шта онда? Нећемо ништа да радимо? -Не, радимо нешто. Радимо.
Само... -Стиве. -Не можемо спасити све на овом свету,
Извини, Стиве... -Нисмо дошли да то радимо.
Не, али ја ћу то урадити.
Дајана!
Шта то до ђавола изводи?
Она прима сву ватру! Хајде!
Доле! Останите доле! То је наређење!
Хајде! -Успела је!
Стиве! Идемо!
Хајде, покрет!
Останите овде. Ја ћу напред.
Шта који ђаво? -Хајде!
Треба нам још оружја.
Снајпер! Покрет!
Уђи! -Чарли, звоник!
Хајде, Чарли. Упуцај га. -У реду је.
За мном! Покривајте ме!
Добро. Ставићемо ово на леђа и кад дам знак,
дижите јако! -Добро. -Дајана! Штит!
Дижи!
Стојите веома мирно, пријатељи. Молим вас. Веома је важно.
Много хвала. Била ми је велика част да вас сликам.
Много хвала.
Толико је причао о пуцању а не уме да пуца.
Свако не добија прилику да увек буде оно што хоће. Ја, ја сам глумац.
Волим глуму. Нисам хтео да будем војник.
Али имам погрешну боју коже. Свако води своју битку, Дајана.
Као што ти водиш своје.
Не, превише је. Свако добро. Хвала, хвала.
На телефону сам.
Да, Велд. В-Е-Л-Д.
То је мало село. Можда није на мапи.
Нашла сам га! -Јеси ли нашла Лудендорфову фабрику?
Не, али сам лоцирала њега.
Срећом по тебе, само је неколико километара далеко,
у немачкој врховној команди. -У немачкој врховној команди?
Према нашим обавештајним подацима, Лудендорф приређује гала забаву.
На неки начин последња прослава пре него што Немци потпишу примирје.
И сам цар ће бити тамо. Као и др Мару.
Гала забава би била савршена маска. -Капетане Тревор. -Да, господине.
Ни под којим околностима немојте се приближавати
тој гала прослави сутра увече. Чујете ли?
То би довело у опасност све за шта смо радили.
Не смете угрозити примирје. -Господине, неће бити примирја... -Стиве!
Кад Лудендорф бомбардује цео фронт. Тренутак, господине.
Не брини због угрожавања мировног договора. -Зашто не?
Арес никад не би дозволио... -Шта?
Шта то? -Наравно. То је најлогичније.
Арес је направио оружје, најсмртоносније
које је икад конструисано. -Арес? Мислиш Лудендорф.
Не. Мислим Арес.
Лудендорф је Арес! -Добро.
Господине, ово нам је последња прилика,
последња прилика да пронађемо гас
и сазнамо како Лудендорф планира да га употреби. -Не, забрањујем то.
Да ли сте ме чули? Забрањујем то. -Господине, прекида ми се веза.
Господине? -Хало? -Господине?
Колика је вероватноћа да ће испоштовати моје жеље? -Искрено, не баш велика.
Семи, не, не. Семи, морам да радим.
Треба да узмем немачку униформу. Морам да испланирам за сутра.
То је лако шефе. Хајде. Не можемо ништа урадити до сутра.
Сам си то рекао, Стиве.
Хвала. -Хвала.
Ти си ово урадила.
Ми смо.
Плешете ли на рајском острву?
Плешемо, наравно. Али ови људи се само њишу.
Добро. Ако ћеш се борити против Бога рата,
могао бих те научити да плешеш, сиротице. Добро, боље без оружја.
Ако бисте хтели? -Па...
Ако ћу ићи на гала прославу, мораћу знати да плешем.
Нећеш ти ићи на гала прославу. -Наравно да хоћу. Зашто не бих?
Под један, не знаш да плешеш.
Рекла бих да они не знају да плешу. -Буди пристојна.
Добро. Дај ми руку. Тако.
А ја ћу ставити своју руку око тебе тако.
И ми само... Како си оно рекла? Њихање?
Само се њишемо. -Баш си близу.
То је и циљ.
Видим.
Нисам га чуо да пева годинама.
То је снег.
Додирни га.
Чаробан је. -Јесте, зар не?
Јесте.
Ово људи раде кад не воде ратове? -Да.
Да, ово и остале ствари. -Које ствари?
Доручкују. Воле да доручкују.
И воле да се буде, да читају новине и иду на посао.
Ступају у брак. Добијају децу, старе заједно.
Ваљда.
Како то изгледа?
Немам појма.
Сељани су нам их дали. -Срдачан дар. -И називају нас херојима.
И јесте. -Момци, знам да...
Рекао сам да је ово посао од два дана и...
Договор је договор.
Био би изгубљен без нас. -Да.
Знамо да Дајана може да води рачуна о себи, али бринем да ти не би преживео.
Нема више новца. -Довољно смо плаћени.
Боље би вам било без мене, зар не? -Не, Чарли.
Ко ће нам певати? -Да. -Не, молим те.
Да певам? -Сама си тражила.
Мора да мислиш да сам од јуче. -Знам да звучи лудо, али је истина.
Од речи до речи. -Само мало.
Има цело острво жена попут ње? И ниједног мушкарца међу њима?
Како да стигнемо тамо? А она мисли
да је Лудендорф Арес? Бог рата?
И да ће се рат једино завршити ако га убијемо? Какве глупости.
Видео си шта се десило тамо. Како је јуришала на митраљеско гнездо.
Како је уништила звоник.
Можда је истина. -Мислим да је истина.
Ја верујем да је истина. -Ето.
Стивене, синко не верујеш ваљда у те глупости, је ли?
Дајана! Сакриј се.
Како ћемо ући тамо?
Има пар стражара на вратима којима треба да се одвуче пажња.
Да, неће бити сумњиво кад ишетам из шуме.
Ја могу да уђем. -Нећеш ти ући. Превише је опасно.
Преопасно? -Да, преопасно. И превише привлачиш пажњу.
Ја ћу ући и пратити их
до места где раде на гасу, или још боље, где се он налази.
Идем с тобом. -Нећеш! Због одеће не можеш радити тајно.
Шта знам, рекао бих да је била прилично тајна на бојном пољу.
Не можемо те увести. Ја ћу извидити и вратити се с извештајем...
Али све док је он жив, он не...
Не можеш ући у немачку врховну команду и убити некога. Не можеш. Веруј ми.
Откуд ово? -Могу ли ја да возим? Молим те дозволи ми да ја возим.
Бићу твој шофер. -Хајде, хајде.
Не мрдај. Откуд ово?
С поља тамо. Пуно их је.
Поглавицо, хајде да истражимо подручје у случају да се морамо брзо повући.
Шта кажеш, Дајана?
Пуковниче.
Стиве, они имају позивнице.
Не брини. Буди хладнокрван. Можеш ти ово.
Позивницу, молим. -Пуковник и ја желимо вам пуно среће
и да вашу главу обаспу многе лепе ствари.
Твоја глава мора да је празна. Он жели моју позивницу, идиоте. -Извините.
Морам се извинити хиљаде и хиљаде пута, господине,
зато што сам направио најужаснију и најнеопростивију грешку.
Изгубио сам пуковникову позивницу. -Шта?
Хоћеш рећи да смо се возили кроз блато и кишу само да ти изгубиш позивницу?
Не, ја сам буба. Нисам чак ни буба, ја сам бубин измет!
И у праву сте, господине... Благословени били ми.
Ово је апсурдно. Нећу провести цело вече овде напољу.
Глупи идиоти! Померите аутомобиле!
Шта би требало да си ти?
Шта то радиш?
Опростите.
Не пијем.
Знамо ли се? -Не, имао сам вас у виду.
Пратио сам вашу каријеру. Ви сте др Изабел Мару.
Најталентованија хемичарка у немачкој армији. Ја сам ваш обожавалац.
Надам се да не прелазим границу. Знам да сте ви и генерал Лудендорф
веома блиски. -Радимо заједно, да.
Али с неким попут мене као ваша подршка...
Могао бих вам обезбедити много више. -А ко сте ви?
Човек који би вам одао признање које заслужује геније попут вас.
Обожавам ватру. Ви не?
Она је попут...
живог примера ентропије. Ултимативно оружје уништења.
Подсећа нас да на крају,
све се кад тад претвара у пепео из којег је некад настало.
Има нешто умирујуће у томе.
Све то видим у вашим очима.
Можда бисте могли да ми покажете на чему радите.
Чујем да је то...
Чујем да је невероватно.
Ценим ваше интересовање за мој рад,
али одана сам генералу Лудендорфу. Уосталом,
видим да је ваша пажња усмерена
на другу страну.
Уживате у забави?
Признајем да не знам шта славимо.
Немачку победу, наравно. -Победу?
Али чујем да је мир веома близу. -Мир?
То је само примирје, у бесконачном рату.
Тукидид. -Познати су вам ваши стари Грци.
Они су схватали да је рат Бог.
Бог који захтева људске жртве. А заузврат...
Рат даје сврху човеку,
значење, шансу да се издигне изнад
свог ситничавог, маленог и смртног бића и да буде храбар,
племенит, бољи! -Само један од многих богова је веровао у то.
И није био у праву. -Не знате ви ништа о боговима.
Господине генерале.
Уживајте у ватромету.
Шта то радиш? Склони се! -Дајана, погледај ме.
Ако га убијеш пре него што нађемо гас, нећемо моћи ништа да спречимо.
Зауставићу Ареса! -Шта ако грешиш?
Шта ако Арес не постоји?
Не верујеш ми. -Не могу дозволити да ово урадиш.
Шта ја радим не зависи од тебе.
Дајана!
Дајана. Гас.
Село!
Зашто навијају?
Дајана!
Где су гађали? -Гас.
То је био Лудендорф. -Видео сам га. Био је у кули. -Прати га у стопу.
Како ћеш нас наћи? -Знам како.
Дајана!
Мртви су. Сви су мртви. Могла сам их спасити.
Могла сам их спасити да није било тебе.
Ти си ме спречио да убијем Ареса! -Не! -Склони се од мене!
Сад разумем све. Арес није покварио само Немце, већ и вас.
Све вас.
Наћи ћу Ареса и убићу га.
Дајана! Тај дим
је Поглавица! Пратио је Лудендорфа.
Прати дим!
Дајана, туда!
Хајде! Идемо!
Какво изненађење. Чудно.
Нажалост, имам други посао коме треба да се посветим.
Шта си ти?
Ускоро ћеш сазнати.
Иако си величанствена, и даље ми ниси равна.
Видећемо за то.
Ја сам Дајана од Темискире,
ћерка Хиполите, амазонске краљице.
И више нећеш сипати свој бес на овај свет.
У име свега што је добро на овом свету,
овим испуњавам мисију Амазонки,
ослобађајући овај свет од тебе заувек!
Дајана?
Дајана!
Убила сам га. Убила сам га, али ништа се није зауставило.
Ако убијеш Бога рата, прекидаш рат. -Управо оно што морамо урадити сад.
Морамо зауставити гас. Хајде. -Не. Све ово је требало да се заврши!
Дајана! -Борба је требало да стане. Зашто то раде?
Не знам! Не знам. Ја... -Арес је мртав.
Сад могу престати да се боре. Зашто се и даље боре?
Можда јер су такви.
Можда...
Можда људи нису увек добри. С Аресом или без Ареса.
Можда зато што им је то у природи.
Дајана. -Не. -Дајана, можемо о овоме разговарати касније. -Не.
Мораш поћи са мном. -Не. Након свега што сам видела, то је немогуће.
Није могуће! Убијали су једни друге.
Убијали су људе које не могу видети. Децу... Децу.
Не. То је морао бити он. То не могу бити они! -Дајана, људи, ја...
Била је у праву. Моја мајка је била у праву.
Рекла је да ме свет људи не заслужује.
Не заслужују нашу помоћ, Стиве.
Није битно да ли заслужују! -Не заслужују нашу помоћ.
Можда не заслужујемо.
Али није битно то, већ је битно у шта верујеш.
Мислиш да то не схватам након свега што сам видео тамо?
Мислиш да не бих волео да могу да ти кажем
да је у питању био један зликовац који је крив? Није!
Сви смо криви. -Ја нисам.
Али можда ја јесам.
Молим те, ако верујеш да овај рат треба стати,
ако желиш да га зауставиш, помози ми да га зауставим сад.
Јер ако ми не помогнеш, још хиљаде ће побити.
Молим те, пођи са мном.
Морам да идем.
Где је Дајана? -Препуштени смо себи самима. -Шта? -Шта видиш, Чарли?
Изгледа као гомила бомби с гасом, али не видим куда их пребацују.
Како ћемо ући тамо? -Имам идеју. Хајде, момци.
Хајде!
Ко је тамо?
Сер Патрик? -Била си у праву, Дајана. Не заслужују нашу помоћ.
Само заслужују уништење. -Ти...
Ти си он.
Да. Али ја нисам оно што си мислила да јесам.
Шта је то? -Будућност.
Ја ти нисам непријатељ, Дајана.
Ја сам једини који те истински познаје.
И неко ко истински познаје њих, као што их и ти познајеш сад.
Одувек су били и одувек ће бити
слаби, окрутни, себични
и способни да почине највеће ужасе.
Само сам хтео да богови виде колико је зла била очева творевина.
Али они су одбили. -Ја сам Дајана од Темискире...
Па сам их уништио. -Ћерка Хиполите,
и овде сам да завршим њену мис...
Богоубица.
Моје драго дете, то није Богоубица.
Ти си.
Само Бог може убити другог Бога.
Зевс је оставио дете које је имао с краљицом Амазонки
као оружје да га употреби против мене. -Не. Ти си лажов!
Присиљавам те да ми кажеш истину.
Већ сам је рекао.
Ја нисам Бог рата, Дајана. Ја сам Бог истине.
Човечанство је украло овај свет од нас.
Уништавало га је дан за даном.
А ја, једино довољно мудар да то види...
Био сам превише слаб да их зауставим.
Свих ових година сам се борио сам,
шапутајући у њихове уши, идеје, инспирацију, за формуле...
Оружје.
Али их не присиљавам да их користе. Сами започињу ове ратове.
Ја једино оркестрирам примирје за које знам да не могу одржати
у нади да ће се уништити.
Али то није било довољно,
док ти ниси дошла.
Кад си се ти појавила, хтео сам те смождити.
Али знао сам да ако једино ти можеш видети
оно што остали богови нису могли видети...
Онда би ми се придружила, и комбинујући наше моћи,
коначно бисмо окончали сав бол, патњу,
уништење које они доносе.
И могли бисмо претворити овај свет у рај какав је некад био пре њих.
Заувек.
Ја...
Никад не бих могла бити део тога.
Драга, не желим да се борим против тебе, али ако морам...
Стиве! -Хајде! Идемо! Семи, идемо!
Возите овај авион одавде!
Драга, имаш још тако много да учиш.
Боже! Шта ћемо радити?
Не можемо много тога урадити, ако је то онај што мислим да јесте.
Али можемо зауставити онај авион.
Ако дођемо до радија, можемо затражити од Ваздухопловства да га обори.
Не. Ако падне, побиће све на површини унутар 130 квадратна километра.
Морамо га спречити да полети! -Лоше вести! Има тајмер.
Ако спречимо да полети одавде, исто ће се десити.
Је ли запаљиво, Поглавицо? -Да, рекла је да је то водоник. Запаљиво је.
Морате ми рашчистити пут до тог авиона. -Не, Стиве! -Стиве!
Хајде!
Хајде! Овуда, Стиве!
Хајде, Стиве. Напред! -Стиве!
Хајде да видимо какав си Бог заиста.
Помоћи ћеш ми да их уништим, Дајана.
Или ћеш умрети.
Хајде! Брже, брже!
Брзо! Сад! -Хајде! Трчите!
Је ли то све што можеш?
Узалудно је помислити да можеш победити. Предај се, Дајана.
Поглавицо! Је ли ти нешто остало? -Немам ништа.
Било шта? -Не.
Стиве.
Не!
Да, Дајана! Побиј их све!
Коначно видиш. Погледај овај свет.
Човечанство је ово урадило, не ја. Они су ружни,
пуни мржње, слаби,
као твој капетан Тревор. Отишао је и ништа ти није оставио.
А због чега? Јадно!
Заслужио је да гори!
Погледај њу и реци ми да грешим.
Она је савршени пример ових људи.
И не заслужује твоје саосећање ни на који начин.
Уништи је, Дајана. Знаш да то заслужује. Сви заслужују то.
Учини то!
Дајана!
Дајана...
Шта? -Морам да идем.
Шта то говориш? Стиве...
Шта год да је у питању, ја то могу. -Не.
Пусти да ја то урадим. -Не. То морам бити ја.
То морам бити ја. Ја могу да спасем данас. Ти можеш спасити свет.
Камо среће да имамо више времена. -Шта? Шта то говориш?
Волим те!
Грешиш у вези њих.
Они су све то што кажеш, али и много више.
Лажи!
Они не заслужују твоју заштиту!
Није важно да ли заслужују.
Важно је у шта верујеш.
А ја верујем у љубав. -Онда ћу те уништити!
Збогом, брате!
КРАЈ ВЕЛИКОГ РАТА
Хтела сам да спасем свет.
Да окончам рат и донесем мир човечанству.
Али онда сам вирнула у таму која живи у тој светлости,
и научила да унутар сваког од њих,
увек ће бити и једно и друго.
Избор који свако мора донети за себе.
Нешто што ниједан херој не може победити.
А сад знам, да само љубав може истински да спасе свет.
Зато остајем. Борим се и дајем...
за свет за који знам да је могућ.
Ово је моја мисија сад.
Заувек.
ЧУДЕСНА ЖЕНА