31. decembra 2014 je taksi peljal skozi San Francisco.
Iz Kitajske četrti v Merrill.
Prevažal je enega samega potnika.
Žensko.
Njeno rojstno ime, Adaline Bowman.
Trenutni psevdonim, Jennifer Larson.
To je prvo in zadnje poglavje njene zgodbe.
BREZČASNA ADALINE
Pohiteti bova morala. Oče spi, ker dela ponoči.
Vstopite.
Sinoči sem končal barvno podlago.
Z interneta sem potegnil nekaj grafik in natisnil napake.
To je moja skrivnost, sledovi prahu in zbledelost.
Nihče ne bo posumil. Niti v milijon letih.
Zakaj 29 let?
Na vašem mestu bi si dal kakšno leto manj.
Brez težav bi si to lahko privoščili.
Zelo si prijazen, Tommy.
Lepo narejeno.
Bilo mi je v veselje poslovati z vami.
Če bi kateri od vaših prijateljev... -Zakaj to počneš? -Prosim?
Pameten fant si, ponarejanje je kaznivo dejanje.
250,000 dolarjev kazni, šest let zapora.
Sranje, ste policistka?
Ne, policije se izogibam, kolikor se le da.
Samo nerada gledam izgubljen potencial, Jeff.
Ime mi je Tony.
Avtogram na bejzbolski žogi v tvoji spalnici je posvečen Jeffu.
Ne postani površen. Malenkosti te lahko spodnesejo.
Srček, doma sem.
Reese?
Zdravo.
Pridi.
Novi dom na podeželju ti bo všeč.
Čist zrak, ogromni gozdovi in gorski potok.
Spet se boš počutil kot mlad kužek.
Si vedel, da je tvoja pra pra prababica prišla na svet samo stran od tam?
Tako kot moja. Seveda ne v istem času.
Na delo moram.
Mestni arhiv, prosim.
Trajalo bo, na Marku je zastoj. -Potem peljite po Kaliforniji do Hydea.
Na Hydeu je delovišče. -Potem ostanite na tej cesti do Golfa,
po Golfu do Busha, z Busha na Polk, od tam na Grove
in me odložite na vogalu tržnice.
Hočete mojo službo? -Nikoli ne veš.
Dobro jutro, Jenny. -Jutro. -Jutro.
Zdravo, Kenneth. -Mislili smo, da te danes morda ne bo, ker je Silvestrovo.
Še vedno je sreda. Zabavni del se itak začne šele zvečer.
Si takoj zdaj za nekaj razburljivega? -Seveda, za kaj gre?
Tvoj najljubši arhiv, filmske novice, se končno digitalizira.
Rabimo malo pomoči pri pripravi za pošiljanje. -Z veseljem.
1906 NOVICE LETA
IZLET PO MARKET STREET SAN FRANCISCO, 1906
POTRES ZRAVNAL SAN FRANCISCO POROČAJO O TISOČ MRTVIH
PRVI DOJENČEK POZDRAVLJA NOVO LETO
Adaline Marie Bowman je bila rojena 1. januarja 1908 ob 00.01...
V Otroški bolnišnici San Francisco.
Edini otrok Faye in Miltona Bowmana.
16. junija 1929,
ko sta Adaline Bowman in njena mati nehali občudovati prostranstvo,
kjer bodo tri leta kasneje končali z gradnjo mosta Golden Gate,
je mlad inženir pokazal neobičajno vljudnost.
87 dni kasneje se je Adaline poročila s Clarence Jamesom Prescottom...
V stari katedrali Sv. Marije v San Franciscu.
Tri leta kasneje je Adaline rodila deklico.
Poimenovali so jo Flemming, po Adalinini očetovi babici.
17. februarja 1937 je osem delavcev in dva inženirja izgubilo življenje,
ko je del gradbenih odrov padel skozi varnostno mrežo
med gradnjo mostu Golden Gate.
Med umrlimi je bil tudi Adalinin mož.
Deset mesecev po smrti svojega moža
je bila Adaline na poti proti počitniški hiši svojih staršev na obali,
kjer jo je čakala njena petletna Flemming...
Ko se je zgodilo nekaj zelo nenavadnega.
Nekaj skoraj čarobnega.
V okrožju Sonoma v Kaliforniji je snežilo.
Padec v ledeno vodo
je v Adalininem telesu sprožil refleks zaradi pomanjkanja kisika,
ki je v hipu ustavil njeno dihanje in upočasnil njen srčni utrip.
V dveh minutah je temperatura jedra telesa Adaline Bowman padla na 30 stopinj.
Njeno srce je prenehalo biti.
Ob 8.55 je strela udarila v vozilo.
Z napetostjo pol milijarde voltov in tokom 60.000 amperov.
Učinek je bil trojen.
Prvič...
Električni sunek je pognal srce Adeline Bowman.
Drugič...
Predramila se je iz otrplosti zaradi pomanjkanja kisika
in po dveh minutah spet prvič vdihnila.
Tretjič...
Na osnovi Von Mymenovega zakona o stiskanju elektronov v DNA,
ki bo odkrit leta 2035,
je Adaline Bowman postala odporna na zob časa.
Njeno staranje se je ustavilo.
Ko so minevala leta, je Adeline pripisovala svoj nespremenjen videz
kombinaciji zdrave prehrane, telovadbe, dedne zasnove in sreče.
Adaline?
Mirjam, zdravo?
Ljubi bog, niti malo se nisi spremenila.
Zelo prijazno od tebe. -Flemming, čisto odrasla si že.
To tudi jaz pravim svoji mami, pa mi ne verjame.
Oprosti, mudi se nama.
Videti sta kot sestri. -Raje nehaj, sicer mi bo stopilo v glavo.
Kako je to mogoče? -Nova krema za obraz iz Pariza.
Narejena je iz čebeljega matičnega mlečka.
Adijo, lepo te je bilo srečati.
Potrebno je bilo ukrepati.
Samo nekaj tednov kasneje, sredi mirnega predmestnega življenja,
so Adaline ustavili zaradi manjšega prometnega prekrška.
Gospa, tukaj piše, da ste bili rojeni 1. januarja 1908.
Tako je. -Potem ste stari 45 let?
Ja.
Gospa, tole bom zadržal. Ponj lahko pridete na policijsko postajo.
Prinesite s sabo svoj rojstni list, prosim.
Z veseljem, g. policist. Bo jutri zjutraj v redu? -Seveda.
Kmalu zatem se je Adeline preselila nazaj v San Francisco
in si poiskala pisarniško delo na Medicinski fakulteti.
Tam je izkoristila vsako priložnost za raziskovanje svojega stanje.
Po letu dni intenzivnega študija
se je bila Adeline Bowman prisiljena soočiti z dejstvom,
da za njeno stanje ni nobene znanstvene razlage.
Ste član Komunistične stranke,
ali ste kdaj bili član Komunistične stranke?
Adaline?
Oprostite, nimate prave osebe.
Iz FBI smo, ga. Bowman.
Radi bi vam zastavili nekaj vprašanj. -Zakaj? Ničesar nisem zagrešila.
Poštena Američanka sem. Kako se me drznete nadlegovati pred mojo službo?
Ne moremo pomagati, gospa. Nimamo vašega domačega naslova.
Semkaj, prosim.
Naj vas ne skrbi, ga. Bowman. Samo nekaj testov bomo naredili z vami.
Če te bo kdo kaj vprašal, mu reci,
da sem odšla na dopust v Evropo in da se nisem vrnila.
Ko se bova naslednjič srečali, bom imela novo identiteto.
Vedno bom tvoja mati, samo da me boš predstavljala kot svojo prijateljico.
Mama, ne.
Ne gre drugače.
Na.
Zaradi svoje in hčerkine svobode in varnosti
se je Adaline zaobljubila, da se bo selila...
Spremenila svoje ime, prebivališče in videz vsakih 10 let.
In da ne bo nikoli nikomur rekla niti besede o svoji usodi.
Sedem tednov zatem, ko je Jennifer Larson za vedno izginila
in se je Susan Fleisher vselila na oddaljeno kmetijo v Ashtonu v Oregonu,
se je Adaline Bowman, razen enega trenutka slabosti,
držala svoje zaobljube vseh preteklih 60 let.
Halo, Regan. -Amanda, saj boš prišla, kajne?
Lani si me vprašala isto. Zakaj mi ne zaupaš?
Ker ne morem verjeti, da nisi dobila boljše ponudbe.
Nemogoče.
Ob osmih pridem pote.
Pravzaprav sem te ravno zato klicala.
Iz Grand hotela Knob Hill bodo poslal pome avto.
Kako se ti godi. -Si že kdaj tam silvestrovala?
Samo enkrat, pred mnogimi leti. -Mislim, da je precej razkošno.
Počasi se bom kar odpravila. Se kmalu vidiva.
Adijo, Regan.
Si lačen?
Ne?
Nocoj bi šel rad z mano ven, kajne?
Oprosti kolega, dekliški večer je.
Avery, če ne boš umaknil roke z mojega kolena... -Obe roki imam na mizi.
Hvala.
Srečno novo leto. -Zdravo, Amanda. Ti si zaploskala, kajne?
Kako si uganila? -Lepo si vzgojena. -Midve sva zadnji.
Primi kozarec.
Povej, kaj sem zamudila? -Ne dosti, samo malo klepetanja.
Ne glede na to, koliko sem stara,
imam na Silvestrovo vedno občutek, da je vse mogoče.
Kakšna je tvoja novoletna zaobljuba?
Ista kot vedno, prava ljubezen. Kaj pa tvoja?
Da bi preživela to leto, kot bi bilo moje zadnje.
Nikoli ne veš, lahko bi res bilo. Pri najini starosti... K vragu, ja.
Na življenje.
Pazi se samca na svoji desni. K nama se odpravlja.
Kakšen je videti? -Rjavi lasje, modre oči, sredi 30-h.
Vedno, ko sem s tabo, me nagovarjajo otročaji.
Dober večer, dami. -Dobrodošli pri Dobrih mačkah.
Vem, da jih ne kaževa več kot 28. Preveč prijazni ste.
Kako vam je ime? -Dale Davenport.
Dale je slikar. -Res? -Stradajoč pošten umetnik,
ker noče sprejeti pomoči svoje premožne družine.
Oprostite, sva se že srečala?
Ne, le vaša ročna ura Cartier je ena od prvih.
Predpostavljam, da ste jo dobili od svojega premožnega deda.
Od pradeda. Kako veste, da slikam?
Na rokah imate sledove barve. To je bilo lahko.
Picasso, prisedite. Vabiva vas na pijačo. -Seveda.
Srečno novo leto. -Srečno novo leto. -Hvala.
Šest, pet, štiri, tri, dva, ena...
Srečno novo leto!
Halo? Hvala, ljubica.
Ne, ne, ni ti treba peti.
Prosim, ne poj. Dovolj rojstni dnevov sem že imela.
Kje si?
Sploh nisi šla nič ven?
Ne očitam ti.
Za jutri še velja?
Super, naspi se. Rada te imam.
Lahko noč.
Kdorkoli je že bil, je moral imeti zelo dober izgovor.
Oprostite, nisem vas hotel prestrašiti.
Mar ne obstaja tradicija, da če si sam za Silvestrovo,
moraš poljubiti neznanca?
Prekleto, to ste že slišali.
Samo enkrat od mladega Bing Crosbyja...
Njemu podobnega tipa.
Srečno novo leto.
Prestara sem za to. -Ne odhajaj. -Jutri te pokličem,
da mi poveš, kaj sem zamudila. Rada te imam. -Adijo, draga.
Tole me bo izučilo, da ne smem potiskati roke tja, kamor ne spada.
Nekaj mi pravi, da vas ne bo.
To je bila tvegana poteza.
Kaj? -Da se niste predstavili pred svojim odhodom?
Sem pustolovka.
Jaz sem Ellis. Me veseli, da sem vas spoznal.
Kot otok? -Nihče ni.
Jaz sem Jenny. -Kot pesem?
Ne?
Reci, da sem utrujen, reci, da sem žalosten in reven...
Reci, da se staram, vendar dodaj...
Jenny me je poljubila.
Kdo je to napisal? -Mislim, da eden od romantikov.
Očitno niste prepričani.
Pravzaprav sem, vendar nočem narediti vtisa, da vse vem.
Škoda, obožujem vsevedneže.
Torej...
Kam ste namenjeni?
Nekam, kjer je hrana boljša, domov.
Pa vi?
Nazaj na zabavo.
Hotel sem le preživeti 27 nadstropij z vami.
To je bila tvegana poteza. -Kaj?
Da ste zapustili svojo spremljevalko. Upam, da je bilo vredno.
O čem govorite? -Dajte, no.
Lepa ženska v modrem. Se njen priimek morda konča na "kova"?
Ne, ime ji je Agnus Bogs.
Njen stric je kuhar. Sporočil mu bom, da vam je bila všeč njegova hrana.
In ni moja spremljevalka.
Taksi, gospa? -Ja, prosim. Hvala.
Lahko noč.
Počakal bom z vami. -Da boste lahko zvedeli, kje živim?
Tako vam bom lahko lažje poslal cvetje.
Hvala, bom že zmogla.
Zbogom, srečanje z vami je bila prava dogodivščina.
Hvala.
Počakajte.
Spet dajete roke nekam, kamor jih ne bi smeli.
Kako vas lahko spet vidim?
Srečno novo leto, Ellis.
Hvala, gospod.
Zamujam? -Nič več, kot ponavadi.
Vse najboljše za rojstni dan, mama. -Hvala, dragica.
Tako vesela sem, da te vidim.
Saj ti ni več treba pošiljati voščilnic.
Rada te imam. -Jaz tebe tudi.
Kdaj se boš spet preselila? -Tretji teden v februarju. -Točno po urniku. -Seveda.
Vidim, si že pozabila na najin pogovor o soli?
Ne, le odločila sem se, da ga ne bom upoštevala.
Pravzaprav...
Tudi sama razmišljam o selitvi.
Ampak všeč ti je, kjer sedaj živiš. -Res je,
ampak dogaja se preveč neprijetnih stvari.
Prejšnji teden je Kayle Fonso padla in si zlomila kolk.
Zdravnik pravi, da morda nikoli ne bo zapustila bolnišnice.
Ravno dan zatem me je klicala Molly Andrews
in mi povedala o tej čudoviti upokojenski skupnosti v Arizoni.
Prejšnjo pomlad se je preselila tja in pravi, da še ni bila srečnejša.
Kaj je?
Selim se v Oregon, tako da bom blizu tebe.
Da lahko prideš na daljše obiske, se morda preseliš k meni.
Skupaj nisva živeli, odkar sem bila v srednji šoli.
Ampak ne postajaš nič mlajša.
Kaj, če se preseliš v Arizono in se ti kaj zgodi? Kaj, če zboliš?
Pričakovala bi, da boš prišla in skrbela zame.
Kaj, če pridem prepozno? -Ne, ne pogovarjajva se zdaj o tem.
Ne na tvoj rojstni dan. To je praznik.
Skoraj sem padla na rit. -Kakšno zaroto kujeta?
Pomembna novica, g. Jones bo podaril 50.000 dolarjev vredno
prvo izdajo klasikov naši knjižnici.
Katere knjige, morda veš? -Kmalu bomo izvedeli.
Klicali so iz njegove pisarne in sporočili, da jih bo sam dostavil.
Pozdravljeni. -O, ne.
Jaz sem Ellis. -Dobrodošli, g. Jones. -Hvala.
V imenu Društva za dediščino San Francisca
bi se vam rada iskreno zahvalila za zares velikodušno darilo.
Svojo pošiljko sem pustil v vložišču.
Če se strinjate, bi vas radi fotografirali, kako podarjate knjige.
Ja, seveda.
Mi oprostite za trenutek?
Živjo, jaz sem.
Vsevednež.
Kaj počnete tukaj? -Tudi za vas imam nekaj.
Nekaj rož.
Daisy Miller Henryja Jamesa,
Regratovo vino Raya Bradburyja,
Beli oleander Janet Fitch.
Zelo domiselno.
Kako ste vedeli, da delam tukaj?
Ravno sem se pridružil odboru. Videl sem vas, ko sem odhajal s sestanka.
To bi lahko omenili v dvigalu.
Če bi se srečala v višji stavbi, bi imel čas, da pridem do tega.
Ne vem, kako je z vami, ampak pripravljen sem nekaj podariti.
Odlično. Tukaj bom.
Rad bi, da vi sprejmete knjige v imenu knjižnice.
Tega ne morem storiti. -Seveda lahko.
Ne, nočem, da me fotografirajo.
Ne skrbite, zelo lepi ste.
Ne gre za nečimrnost, pač ne maram, da me kdo fotografira.
Kakor želite. Če jih ne boste vi prevzeli, jih ne bom podaril.
Tega ne boste storili. -Bom, dal jih bom celo sežgati.
Res ne maram, da me fotografirajo, Ellis.
No, dobro. Imam drug predlog.
Dovolite, da vas jutri peljem ven.
To ni mogoče.
Dobro, potem bom spet spakiral knjige.
Kam?
Nekam, kjer še niste bili.
Če je to v tem mestu, potem je to malo verjetno.
Preskusite me.
Škornje lahko pustita spredaj, ko bosta končala. Zunaj bom. -Bova. Hvala, Tom.
Dobro, predam se.
V prvem letu zlate mrzlice
je okoli 60.000 ljudi prispelo z ladjami v San Francisco.
Mnogi so jo takoj mahnili v hribe, svoje barke pa so pustili tukaj.
Na stotine bark je ostalo na obali.
Center San Francisca je bil postavljen prav nad njimi. -Tega nisem vedela.
Mestne službe so našle to, ko so kopali predor za komunalne priključke.
Mojbog.
Ni to nekaj posebnega?
Je to...? -Ja, to je barka.
Neverjetno.
Kopanje smo seveda takoj ustavili,
ker želimo to predstaviti javnosti.
Kdo? -Društvo za ohranitev zgodovine San Francisca.
Naj uganem. Član odbora ste.
Danes lahko vsakdo postane član odbora.
Kako ste pravzaprav prišli do svojega bogastva? Z dedovanjem?
Po sreči.
Študiral sem matematiko.
V svojem prostem času razvil algoritem za analizo podnebnih podatkov.
Moj sostanovalec je ugotovil, da se lahko uporabi tudi v gospodarstvu.
Tako sva v študentski sobi ustanovila podjetje.
Nekaj let kasneje sva ga prodala in s svojo polovico uživa na Fidžiju,
jaz pa s svojo polovico delam tole.
Vaše delo je razdajanje denarja.
Tako je, ampak če želiš narediti nekaj res pomembnega,
je to veliko težje, kot se zdi.
Kaj pa ti, Jenny?
Lastnica psa sem.
Dobro.
Morala bi se vrniti.
Saj sva na kosilu.
Pozno je že, Ellis. Samo uro časa sem imela.
Prav.
Naj te vsaj pospremim nazaj.
Hvala ti za vse to.
Moram ti pa povedati, da se selim.
Dobro. Imam predlog.
Povedal ti bom šalo.
Če se boš smejala, greš še enkrat z mano ven, preden se odseliš.
Če se ne boš, bom vedel, da sva si zelo različna in bom veseljem odnehal.
To mora biti hudičevo dobra šala. -Najbolj smešna v človeški zgodovini.
Je pa prefinjena, intelektualna, zato je verjetno ne boš razumela.
Ja, verjetno res ne.
Imaš rada bejzbol? -Ja, všeč mi je. -Dobro.
Torej...
Nekega dne je v parku Fenway...
Ted Williams...
Veš, kdo je to? -Seveda, odbijalec, povprečje udarca 344, kajne?
Kaj? Ja, tisti Ted Williams.
Torej... Sprehajal se je po parku,
ko pride mimo konj in reče: Rad bi igral za Soxe.
Pravi konj? -Pravi konj.
In ga Ted vpraša: Kaj pa znaš?
Konj odgovori: Znam odbiti tako kot ti, vendar še veliko bolje.
Zagrabi kij z zobmi in Ted si misli, no prav.
Vrže mu nekaj žogic in res...
Odletijo med gledalce.
Ted je presenečen in ga vpraša: Kaj še znaš?
Konj odgovori: Znam loviti nizke žoge.
Ted mu zaluča nekaj žogic po tleh in jasno... -Konj vse ujame.
Ja, Ted se spet začudi in vpraša: Znaš metati?
Konj ga samo pogleda in reče: Metati? Kdo je že slišal, da konj meče?
Ja!
To! Gospe in gospodje, dama je osvojena.
To je najslabša šala, kar sem jih kdaj slišala.
Hvala. -To ni bil kompliment.
Večerja v torek pri meni. 18. ulica 303.
Ob 20h.
Dobro.
Dobro jutro, gdč. Larson. Lepo vas je spet videti. -Dobro jutro.
S čim vam lahko pomagam?
Rada bi dodala še enega podpisnika za svoj račun.
Smem vprašati, zakaj? -Za nekaj časa bom odpotovala.
Odpotovala?
Prav, grem po papirje. Takoj se vrnem.
Vse te firme kotirajo pri nas zelo visoko.
Kaj je s tem fotografskim podjetje?
Obstajajo že okoli 50 let. Izdelujejo foto papir in opremo.
Razvijajo nekaj, kar se imenuje elektro-fotografija.
To bi lahko zelo spremenilo poslovanje, vendar še ne kmalu.
Trajalo bo še nekaj let. -To me ne moti.
Ne bi želel, da vežete svoj čas in denar.
Potrpežljiva sem.
Poglej no, spremenili so svoje ime.
Zdaj se imenujejo...
Kaj, za vraga, začne se z X.
Grško je, izgovori se Xerox.
Xerox?
Tako, zdaj se lahko posvetiva podpisnemu kartonu.
Kako je ime sopodpisniku? -Susan Fleisher.
Susan F-l-e...
i-s-h-e-r.
Pripravila sem ti malo lososa.
Moral boš jesti, če hočeš biti pravi kmečki pes.
Hočem, da poješ do zadnjega grižljaja. Si me razumel?
Tako, ja.
Halo?
Ellis?
Te motim? -Zdravo.
Bal sem se, da si se premislila. -Ne, samo težko sem dobila taksi.
Zdravo. -Zdravo.
Lahko vzamem tvoj plašč?
Prav.
Tvoje stanovanje je... -Nedokončano? -Ja.
To sem opazila. Je to umetniška izbira? -Ne.
Moram še prepleskati, ometati in napeljati inštalacije.
Vse delam sam, zato bo trajalo še nekaj časa.
Mislim, da se ti hrana žge.
Udobno se namesti.
Sedi, sprosti se.
Prav.
Kaj pripravljaš?
Poslastico, ki ni za vsakogar, tako da...
Upam, da ti bo všeč.
Si pripravljena? -Želiš bobne?
Voila.
Izbiral sem med tem in polnjenimi prepelicami.
Prosim, ne reci, da si razočarana.
Res sem presrečna. -To!
Kar začni. -Prav.
In?
Odlično je, samo glasba je nadležna.
Ne maraš jazza? -Ne, jazz mi je všeč, ampak to je nekaj drugega.
Moja mama je odraščala v Mainu. Prava Novoangležinja je.
Prijazna, ampak stroga.
Moj oče pa...
Ima glavo v zvezdah.
Dobesedno.
Astronom je. Pred kratkim se je upokojil.
Slaven je postal, ker je odkril nenavaden komet.
V kakšnem smislu nenavaden?
Ima matematično izračunljiv perigej.
Po njegovih izračunih naj bi letel mimo Zemlje pozimi leta 1981.
Pa je? -Ni.
Ne, ni.
Ampak to mu ni preprečilo, da ga ni čakal vsako leto.
To je bil neke vrste obred, ko sem odraščal.
Še vedno ga čaka.
Še en kozarec, pa se mi bo zameglilo v glavi.
Ne, hvala. Prosim te.
Italijani imajo pregovor:
Anni, amori e bicchieri di vino, nun se contano mai.
Let, ljubimcev, vinskih čaš...
Let, ljubimcev in kozarcev vina...
Nikoli ne šteješ.
Še sanja se ti ne.
Všeč mi je tvoj razgled.
Hvala.
Všeč mi je način, kako bereš.
Kaj?
Ko sem te po seji upravnega odbora prvič videl, si brala.
Lase si imela počesane nazaj in nosila si modro obleko.
Knjiga je bila v Braillovi pisavi. Upočasnil sem korak in te opazoval.
Kako dolgo si me opazoval?
Dovolj dolgo, da sem opazil, da nisi slepa.
In moral sem te spoznati. Nisem vedel, kdaj ali kako, ampak...
Vedel sem, da te bom.
Mislim, da...
Mislim, da se spominjam tistega dne.
Ja, knjiga v bila v norveščini.
Zaradi vseh tistih preglasov in vokalov jo je bilo nemogoče razumeti.
Šališ se. -Ja.
Se šališ? -Ja, seveda.
Bil je Braille za začetnike.
Otroške pesmi ali nekaj podobnega.
Lahko bi mi rekla karkoli, pa bi ti verjel.
Skoraj nič ne vem o tebi.
Bolje je tako.
Ne, ni.
Povej mi nekaj, česar ne bom mogla nikoli pozabiti.
Ne skrbi.
Živjo.
Dobro jutro.
Umakni svoje roke. Nekateri se moramo preživljati z delom.
Razumem, imaš me za talko.
Se boš še kdaj vrnila?
Res ni tam nikogar, ki govori angleško ali špansko?
Ne, ne. Hočemo vse.
Iti moram. -Počakaj.
Trenutek, prosim.
Počakaj še malo, nekaj se skušam dogovoriti v portugalščini. -Ne morem.
Kaj bi rad povedal?
Skrbniški sklad za deževni gozd namerava kupiti 2.000 hektarov.
Tudi blizu nisi bil. Daj meni. -Hvala.
Zamujam na delo.
Je to vse? -Ne skrbi.
To bo dolar in pol, gospa.
Gospa? -Premislila sem si. Peljite naprej, prosim.
Kakor želite.
Reese.
Reese?
Si v redu?
Si v redu, srček?
Nivo kreatinina v njegovem urinu je zelo povišan,
kar pomeni, da mu odpovedujejo ledvice.
V njegovem telesu se kopičijo strupi, ki jih ne more izločiti.
Trpi bolečine?
Težko je reči.
Kaj bi vi naredili na mojem mestu?
Razmišljal bi o tem...
Kako čudovito življenje je imel.
Kako srečna sta, da sta se našla.
Lahko ostanem trenutek sama z njim, prosim?
Seveda.
Zdravo, Jenny. Ellis tukaj. Nekajkrat sem te poskušal poklicati.
Upam, da si dobila moja sporočila. Pokliči me nazaj.
Jenny!
Kaj delaš tukaj?
Poskušal sem te poklicati, ampak... -Kako si dobil moj naslov?
V knjižnici.
Ne jezi se. Nisem vedel, kaj naj sicer naredim.
Moj pes, morala sem...
Morala sem ga dati uspavati. -Zelo mi je žal.
Moral bi počakati, da te pokličem.
Jenny... -Imam razlog, zakaj ne dajem svojega naslova.
Iskreno žal mi je. -To med nama ne bo šlo, selim se.
Resno?
Pozdravljeni.
Za vas.
Preden se je Barbara Irska preselila na Florido,
se je znebila vseh svojih knjig.
Te knjige res ne morem zavreči, dokler...
Kot kaže, nisem samo jaz nostalgična.
Imela si tako lepo življenje. -Ko bi se le lahko strinjala s tem.
Želim si le, da bi ti...
Lahko bila več z mano.
Jaz tudi.
Se spomniš tega?
Leta 1954 sem bila brucka na kolidžu.
To je tvoja zadnja fotografija, ki jo imam.
Če vidiš eno, si videla vse. -Res je.
Kaj je?
Kaj je narobe?
Dovolj imam že bežanja...
Laganja dobrim ljudem.
Potem nehaj.
Nihče te več ne preganja.
Kdorkoli je kaj sumil, je že davno mrtev.
Ni ti treba ostati sama za vedno.
Ne pogrešaš nikogar, ki bi ga ljubila?
Toliko časa je že minilo.
Ni isto, če nimaš prihodnosti.
Kaj pa govoriš, saj imaš samo prihodnost.
Mislim skupno prihodnost, staranje skupaj.
Brez tega je ljubezen...
Samo zlomljeno srce.
To se dogaja vsem.
Kolikokrat je bilo zlomljeno moje srce? -Prevečkrat.
Če bi imela tvoj videz in tvojo energijo, bi se jutri zaljubila. Res bi se.
Nekoga sem spoznala. -Kaj?
Na Silvestrovo. Skočil je za mano v dvigalo.
Zakaj mi nisi povedal? -Ker sem vedela, da me boš tako pogledala.
Ne bodi preveč navdušena. Rekla sem mu, naj me pusti pri miru.
Bila sem grozna, kruta.
Reci mu, da ti je žal, da si naredila napako.
Ne morem. Odhajam.
Seliš v Oregon, ne v Timbuktu.
Daj, no.
Če nočeš tega narediti zaradi sebe, naredi zaradi mene.
Prosim.
Pozdravljeni. -Vam lahko pomagam?
Prišla sem obiskat Ellisa Jonesa. Ne pričakuje me.
Pa poglejmo, kaj lahko naredimo.
Vi pa ste?
Prišla povedat, da mi je zelo žal.
G. Jones, tu spodaj vas čaka obiskovalka.
Stavim, da imate ime. -Jennifer Larson.
Recite mu, da bom razumela, če me noče več videti.
Prišla sem samo povedat, da mi je žal
in da je moje življenje neverjetno že dosti dlje, kot si lahko predstavlja.
Zadnjič sem bila pod vplivom čustev in...
Zdaj se zavedam, kako izredno ljubezniv je bil do mene,
jaz pa sem bila preveč neumna, da bi to sprejela.
Zdaj se tega zavedam,
zato bi mu rada povedala, kako iskreno mi je žal.
Vprašajte ga, če morda lahko pride dol.
Rada bi se mu oddolžila tako, da ga nocoj vabim ven.
Prosim.
Jennifer Larson. Pravi, da razume, če nočete...
Slišali ste? Prav, dobro.
Zanima ga, kam ga vabite?
Nekam, kjer še nikoli ni bil.
Živjo. -Zdravo, Jenny.
Pridi.
Menda ne misliš, da še nisem bil v garaži z ukradenimi avtomobili?
Pomiri se, tukaj je več, kot je videti na prvi pogled.
To je bil eden od najbolj priljubljenih kinov v mestu.
Kinematografov? -Ja.
Leta 1930 je ženska po imenu Mary Elizabeth Woods
prebrala o nekem bogatašu, ki je postavil kino na prostem...
V Camdenu, New Jersey.
In tako je seveda hotela imeti svojega tukaj, v San Franciscu.
Vsi so mislili, da je nora, trapa, kot je bila.
Spala je z vsakim, ki ni bil njen mož.
In vedla se je tako vzvišeno, kot da je boljša od ostalih, čeprav...
Kakorkoli že...
Zaradi mestnih predpisov ni mogla imeti gledališča na prostem.
Zato je pripeljala vse avte sem.
Tam je platno.
Bilo je spektakularno... Si mislim.
Si pripravljen na najboljše? -Seveda.
Prav, poglej gor.
Na strop je dala namestiti svetlobne žarilne nitke.
Nekaj časa je trajalo, da so ustvarili ozvezdja.
Mar ni lepo?
Ja.
Kaj počneš?
Pridi.
Na zdravje.
Pravo protislovje vsega tega je, da boljši kot so naši instrumenti,
dlje lahko vidimo...
Vendar ne v prihodnosti, pač pa v preteklost.
Dogodke, katerih svetloba nas še ni dosegla.
Nikoli ne bom razumela, zakaj tako malo ljudi zanima preteklost.
Prihodnost ima tudi svoje čare.
Lahko bi se pogovorila o najini.
Ellis... -Ne o oddaljeni prihodnosti.
Govorim o tem vikendu. -Kaj imaš v mislih?
Moji starši prirejajo zabavo ob svoji 40. obletnice poroke.
Samo nekaj ur stran živita.
Pridi z mano.
Prav.
Lahko jaz vozim?
Saaba redko vidiš na Daytoni 500.
Obstaja razlog za to.
Občasno bi lahko pritisnila na tisti kovinski pedal zraven svoje noge.
Ne vem, o čem govoriš.
O, mojbog.
Oprostite.
Kaj je narobe s tabo?
Naredi mi uslugo. Ustavi in jo poberi.
Nočem, da me kdo zabode.
To je moja sestra.
Oprosti.
Kako je kaj, mucek? -Rabiš prevoz?
Kaj misliš?
Kako si?
Še vedno voziš Saab? -Ja.
Živjo. -Zdravo.
Kikki, to je Jenny. -Jenny, to je moja sestra.
Me veseli. -Mene tudi.
Če bi mi povedala, da boš šla z avtobusom, bi te pobrala na postaji.
Pred dvema mesecema sem nehala uporabljati telefon.
Zaradi kakšnega posebnega razloga?
V protest proti sodelovanju telekomov pri razvoju
visokotehnoloških oboroževalnih sistemov.
Kikki je diplomirala na Berkeleyju.
To je torej nova?
Si ga že obdelala?
Ja, pred desetimi minutami, točno tam, kjer zdaj sediš.
Kako je torej s tem dekletom? Ona dela tam?
Povedala sem ti vse, kar mi je povedal Ellis.
Hvala.
Lepo dekle...
Dela v javni knjižnici.
Morda so ji všeč knjige in tišina.
Ali pa ga je morda zasledila na internetu,
zvedela o njegovih velikodušnih prispevkih
in si tam poiskala službo, da bi ga lahko ujela. -Stavim, da je tako.
Ne bi morala že priti? -Pospravi mizo.
Prišla sta.
Ja, ja.
Kako sem videti?
Zelo lepa.
Pa sta le prišla. -Živjo, mama.
Ljubi, videti si super. -Poglej, koga sva pobrala na poti.
Živjo, srček.
To je Jenny. -Pozdravljeni. -Me veseli. -Mene tudi.
Gotovo sta utrujena po vožnji. -Ne, nič posebnega ni bilo.
Prišla sva v kakih 18 minutah.
To ni smešno. Ve, da ne maram, če vozi hitro.
Nisem jaz, Jenny je vozila. Misli, da ima devet življenj.
Naj vzamem tvoj plašč. -Prav.
Kje si hodil? Si pozabil, kje živimo? -Ne.
To je moj oče, William. Oče, to je...
Adaline.
Jenny, pravzaprav.
Oče, si v redu?
Oprostite...
Videti si točno tako kot moja stara prijateljica...
Adaline Bowman.
To je moja mama.
Se šališ? Res? -Ja. -O, mojbog.
Ste jo poznali?
Ja.
Bila sva si zelo blizu. Spoznal sem jo v Londonu.
Tam je živela v 60-ih letih.
Preden se je preselila v Pariz in spoznala mojega očeta.
Neverjetno, kakšno naključje.
Podobnost je res neverjetna. Verjetno vam to stalno pravijo.
Odkar se lahko spomnim.
Bila sva si zelo blizu. -To si že rekel.
Ne spomnim se, da bi jo kdaj omenil. -Gotovo sem. -Ne, ne.
Spomnim se tvojih tesnih prijateljev. -Kako je z njo?
Umrla je.
Pred šestimi leti.
Ne, res?
Zelo mi je žal.
Izjemna ženska.
To je v družini.
Stopita naprej. Bosta kaj pojedla? -Naredila sem skutno torto.
Malo sva utrujena.
Šla bi kar gor, če nimata nič proti?
Jaz tudi. -Res?
Prav, pripravila vama bom zadnjo spalnico.
Lepo, da sva se spoznala.
Oče.
Zdravo, punči.
Gospodična.
Če boste nadaljevali s tem, boste zalili motor. -Hvala za nasvet.
Boste pa vsaj lepo porjaveli.
Žal mi je. Poskusila sem vse, kar znam, da bi pognala motor.
Pa noče.
Treba ga je samo potisniti.
Sprostite zavore, jaz pa vas bom potisnil.
Spustite sklopko, pa bo vžgal.
Prav.
Hvala.
Pripravljeni? -Pripravljen. Ste vi? -Sem. -Dobro.
Spustite zdaj sklopko.
Hvala!
Ni za kaj.
Naslednjih pet tednov sta preživela skupaj.
Adaline je naredila nekaj, česar ni nameravala nikoli narediti.
Še vedno mi nisi povedala svojega imena.
Adaline Bowman.
Ampak moji prijatelji mi pravijo Della. -Lepo. -Hvala.
Tri tedne kasneje se je njegov semester končal.
William je odletel domov v ZDA.
Adaline je šla z njim.
Živjo.
Kako si spal? -Dobro. -V redu.
Oprosti za sinoči. Nisem te hotel spraviti v zadrego, samo...
Zaneslo me je.
Je že dobro.
Kdaj si prišel gor?
Ne zelo pozno. Malo sem bral.
Živjo, ljubi.
Kje je Jenny? -Takoj bo prišla.
Celo noč ni mogla spati in se je obračala po postelji.
Niste nama še povedala, kako sta se spoznala.
Spoznala sva se na Silvestrovo v dvigalu.
Boš malo kave? -Ne, hvala.
Ampak videl sem jo že enkrat pred tem.
Živjo.
V knjižnici, brala je knjigo v Braillovi pisavi in...
Vedel sem, da se pretvarja.
Izvoli, draga. Tudi njena mama se je.
Kako si spoznal njeno mamo?
Bilo je v bližini Londona.
Avto se ji je pokvaril, jaz pa sem ji ga pomagal popraviti.
Torej je bila Angležinja? -Ne, tam je samo študirala francoščino.
Govorila je štiri jezike. -Mislim, da res.
Jenny tudi odlično obvlada jezike.
Koliko si bil star, ko si jo spoznal?
Imel sem...
Bil sem v drugem letniku medicine, tako da sem jih moral imeti 26.
Razmišljal sem, da bi opustil medicino. Dolgočasil sem se.
Toda bilo me je strah, da sem prestar za nov začetek.
Omenil sem...
Adaline sem to omenil, pa se mi je samo smejala.
Rekla je: Začni znova. Ne bodi smešen.
Življenje je prekratko.
Če ne bilo nje, verjetno ne bi odkril astronomije, fizike.
Bila je le nekaj let starejša od mene, ampak tako pametna in tako...
Prefinjena.
Ona...
Kaj je? Draga? -Dovolj je, William!
Kaj je narobe? -Misliš, da je to smešno?
Kaj hočeš reči? Kaj sem naredil?
Bila sta si zelo blizu. Dvakrat si to ponovil.
Moral bi se videti, ko govoriš o njej.
Boš zdaj nostalgičen cel vikend? -Glej, tako...
Tako je podobna svoji mami in spominjam se stvari,
za katere nisem niti vedel, da sem si jih zapomnil.
Sovražim občutek, da sem druga izbira. Še posebej ta vikend.
Druga izbira? -Ja.
Štirideset let, draga. Daj, no.
Druga izbira? Ne, ne.
Draga, pretiravaš.
Res?
Si ljubosumna?
Ja, pravzaprav sem.
Glej, glej.
Bilo je bežno...
Nepomembno.
Slišati je bilo več kot to.
Ljubim te.
Jaz tudi tebe. -Pridi sem.
Prihajam.
To ni najbolj romantičen vikend.
Hvala, da vse tako dobro prenašaš.
Se razume. -Obljubim, da se ti bom oddolžil.
Oprosti zaradi mojega očeta. Res je neprijetno.
Simpatičen je.
Tvoja mama je morala res biti nekaj posebnega.
Ja, res je bila.
Kikki!
Ne, ne...
Oče je zmagal že 47-krat zapored.
Pri vsem denarju za tvoje izobraževanje sem upal na močnejšo konkurenco.
Si že kdaj igrala to igro? -Ne, nikoli.
Kikki, pridi! -Res moram? -Ja. -Ja.
Cilj je dobiti dovolj teh malih klinov...
Pit. -Sirčkov.
Klini so. Za zmago moraš z njimi zapolniti svoj krog. V redu?
Večina vprašanj je na nepomembne teme.
Zato beseda "Trivial".
Poglejmo primer.
22. junija 1938 je ta ameriški boksar
ubranil naslov prvaka v težki kategoriji,
ko je v prvi rundi premagal Maxa Schmelinga.
Težko vprašanje.
Kaj misliš?
Sony Liston?
Joe Louis.
Ampak dober poskus, res.
Ženske in boks. Prisrčno.
Oprosti. -Veš, kaj je to?
Dame, me smo na vrsti.
Vrzi kocko.
Pa dajmo.
Ženske so roza.
Ženske so roza?
Kdo je prvi predsednik ZDA, ki se je rodil v porodnišnici?
Jimmy Carter.
To je bilo hitro. -Začetniška sreče. -Ne verjamem. Poskusi znova.
Ob kateri priložnosti je bil prvič predstavljen hula hoop obroč?
Leta 1956 na Svetovni razstavi v Schenectadyju, New York.
1956, Svetovna razstava, Schenectady, New York.
Lepo.
Sir. -Pita.
Klin.
Dobro, dajmo. Naredimo to.
Preveč pritiska? -Ali kaj vohate?
Tvoj zmagovalni niz se bo pokadil v dimu.
Imeli smo družinsko šalo.
Kaj se bo zgodilo prej: Oče izgubi pri Trivial Pursuit
ali se končno pojavi Della?
Della?
Komet, o katerem sem ti pravil, da ga je oče odkril.
Poimenoval ga je Della C 1981.
Po moje stari teti Adeli.
Nadaljujmo.
Dajmo, oče. -Pa dajmo.
Jenny.
Za zmago.
Katera država je Albertu Einsteinu leta 1952 ponudila mesto predsednika?
Izrael.
Že dobro, še vedno te imamo radi.
Kakšen je občutek, oče? Si žalosten?
Dobro sem.
Poglejmo drugo stran. Poglavje tri, odstavek H.
Žal mi je. -Že dobro, čas za moj sprehod. -Prav.
Poglejmo stran 10.
Kaj misliš, koliko zvezd je v naši galaksiji?
Ne vem, petsto milijonov.
Nekaj sto milijard.
Platon je verjel,
da ima vsak človek svojo zvezdo, na katere se vrne po svoji smrti.
Če je živel pošteno.
Verjameš v to?
Ne, ne.
Znanstvenik sem, Platon je bil filozof...
Pesnik.
Zakaj si poimenoval komet po moji mami?
Če bi bili moji izračuni točni, kar pa niso bili,
bi se ta komet najbolj približal Zemlji v zadnjih 200 letih.
Z drugimi besedami...
Kot tvoja mama...
Malo bi manjkalo.
Kaj to pomeni?
Nameraval sem jo zasnubiti.
Imel sem...
Zaročni prstan sem imel v žepu.
Pa ni prišla.
Malo je manjkalo.
Lahko noč.
William.
Tudi ona te je ljubila.
Šele pred kratkim sva se spoznala, kajne?
Vem.
Verjetno bi moral zdaj utihniti.
Utihnil bom.
Daj no, kaj je?
Kaj te muči? -Nekaj ti moram priznati.
Ne morem si predstavljat svojega življenja brez tebe.
To je gotovo zadnje, kar bi zdaj hotela slišati...
Ampak postajam zaljubljen vate, Jenny.
Ne morem si pomagati.
Ne vem, kaj naj rečem.
Ne vem...
Spoštujem tvoje občutke.
Prosim, ne reci ničesar. Hotel sem le, da veš, kako se počutim.
Živjo.
Jenny.
Ali veš, kam so vsi odšli?
Kathy in Kikki sta odšli na tržnico, Ellis pa je šel teč.
Hrošča imaš v laseh. -Kaj je? -Pikapolonica.
Pravijo, da prinašajo srečo.
Si jo odstranil?
Sem. -Hvala.
Prosim, reci Ellisu, da sem šla na sprehod.
Della, si v redu? -O, mojbog.
Zapeklo bo. -V redu.
Ne skrbi, uredila bova.
Oprostite. Pozdravljeni.
Bi naju lahko fotografiral? -Ja.
Mene ni treba.
Krasna bo. -Ne maram se fotografirati.
Všeč ti bo. -Zapravljamo film.
Pa kaj še. -Zelo sem sramežljiva.
Tri, dva, ena...
Vem.
Vem, kdo si, Adaline.
Kaj?
Brazgotina.
Ista brazgotina je. Jaz sem jo zašil.
Prosim.
Resnico.
William.
Mislil sem, da se mi bo zmešalo.
Kako je to mogoče?
Ne vem.
Bila sem normalna...
Potem pa nekega dne nenadoma nisem bila več.
Tako močno sem ti želela povedati.
Ampak nisem mogla.
Saj veš, kaj bi naredili z mano.
Bila bi... -Čudo?
Primerek. -Ja.
Si me zaradi tega zapustila?
Si zato...
Izginila?
Ne moreš si predstavljali, kako je bolelo.
Mislim, da si lahko.
Nisi nikoli nikomur povedala?
Ne.
Če bi komu, bi Ellisu.
Ne pobegni.
Ne izgini spet, prosim. Zaradi Ellisa.
Adaline... -Prosim.
Vsa ta leta si živela, ampak nisi imela pravega življenja.
Prosim, zaradi sebe, zaradi Ellisa.
Ostani, Adaline.
Ne vem, kako.
Ne beži, Adaline! Adaline!
Adaline, ne. Adaline, prosim.
Prosim, ne naredi tega.
Adaline, ne. Pomisli na Ellisa. Prosim!
Adaline, prosim!
Adaline!
Ellis, oprosti. Tega ne morem storiti. Ne morem razložiti. Jenny.
Oče!
Oče, kje imaš ključe?
Odšla je.
Ne bo se vrnila, sin.
Kaj se je zgodilo? Kaj je to?
Oče, kaj, hudiča, si ji rekel? -Nič.
Ne more razložiti.
Prosim, povej mi, kaj je rekla.
Da ni sposobna.
Česa?
Da bi se spremenila.
Jo ljubiš?
Sin?
Poslušaj me. Jo ljubiš?
Ja.
Kako veš?
Oče, ne... -Vprašanje je enostavno.
Kako veš?
Ker brez nje nima nič smisla.
Halo?
Oprosti, nisem te hotela zbuditi.
Je vse v redu? -Hotela sem ti le povedati...
Za kaj gre?
Prav imaš. Dovolj je bežanja.
O, mama. -Jutri te pokličem, prav?
Presrečna sem, da to slišim. -Rada te imam.
Tudi jaz tebe. -Adijo. -Adijo, mama.
Luna je odgovorna za marsikaj, kar se dogaja na površju Zemlje.
Zablodeli meteorit je leta 1178 zadel Luno.
Potres, ki je temu sledil, je povzročil izredno visoko plimovanje
vsako lunino fazo na argentinskem otočju Ognjena zemlja.
23% višja plima od običajne tiste noči
je povzročila nevihto 2.000 milj od pacifiške obale,
kar je povzročilo povečanje molekularne ionizacije atmosfere.
In prvič po 78 letih
je snežilo v tem delu Sonome.
V začetni fazi podhladitve
poskuša telo ustvariti toploto z drhtenjem.
Ko to spodleti, upočasni dotok krvi v okončine.
Presnova se skoraj ustavi.
Umiraš, vendar se tega ne zavedaš.
V zaključni fazi
žrtev vdihne samo še enkrat ali dvakrat na minuto.
Stanje navidezne smrti.
Jenny!
Ob 22.07 je temperatura jedra telesa Adaline Bowman padla na 30 stopinj.
Njeno srce je prenehalo biti.
Končno...
Pri starosti 107 let
je bila Adaline Bowman po vsaki definiciji
mrtva.
Točno ob 22.09
so reševalci namestili elektrodi defibrilatorja na prsi Adaline Bowman.
Počakali so predpisanih pet sekund,
preden so sprožili 750-voltni električni sunek.
Kako je z njo? -Pravkar smo naredili vrsto testov.
Nobenih trajnih poškodb ni videti.
Res neverjetno. -Je budna? Jo lahko vidim?
Izčrpana je, vendar jo lahko greste na kratko obiskat. -Hvala.
Zdravo.
Jenny?
Zdravo.
Vem, zakaj si pobegnila.
Res?
Zaradi tistega, kar sem ti sinoči rekel, kajne?
Rekel sem ti, da te ljubim.
In ti si se ustrašila... -Pridi sem, ljubim te.
Tudi jaz te ljubim.
Nekaj drugega je.
Kaj?
Kaj je?
Kot prvo...
Ni mi ime Jenny.
Kaj se je zgodilo?
Nič, nesrečo sem imela. V redu sem.
Še bolje kot to.
To je Ellis. -Pozdravljen.
To je moški, o katerem sem ti pravila.
Lepo, da sem vas spoznala.
Sem Jennyjina babica.
Kaj?
Kaj je?
Ve.
Nočem vam pokvariti zabave...
Rad bi nekaj povedal. Predvsem, hvala...
S Kathy sva res vesela, da ste vsi prišli.
Veliko nama pomeni, da skupaj z nama proslavljate najinih prvih...
Prvih 40 let najinega zakona.
Ko sem prvič srečal to ljubko gospo...
Pred mnogo leti...
Sem...
Sem dobro vedel, kaj bi rad delal v službi, vendar nisem zares...
Vedel, kaj želim postati kot moški, ko bom odrasel,
če bi sploh kdaj odrasel.
Ampak njena predanost...
Najinemu zakonu, družini, meni...
Globina njene ljubezni...
Me je pripeljala do spoznanja, da nimam višjih ambicij v življenju...
Kot biti najboljši možen soprog, kot sem ji lahko.
In še vedno delam na tem.
Torej nazdravimo Kathy, ljubezni mojega življenja...
Moji sorodni duši, materi mojih čudovitih otrok.
Na Kathy.
Na Kathy!
LETO DNI KASNEJE
Spet smo nazaj v živo na Times Squaru...
Še nekaj minut manjka do trenutka, ki ga vsi čakamo.
Izvoli, ljubica.
Pridna punca.
Pohitita, da ne bosta zamudila.
Že 10 minut sem pripravljen. -Kako si čeden. -Hvala.
Tudi jaz sem pripravljena.
Samo še zadrgo mi zapni.
Res nočeš iti z nama? -Res ne.
Moj spremljevalka je tukaj. Pridi, ljubica.
Rada te imam. -Jaz tebe tudi.
Vzeti moram še torbico in fotoaparat.
Adaline, si v redu?
Sem.
Popolnoma.
V trenutku, ko je Adalinino srce zadel električni sunek iz defibrilatorja,
je molekularna struktura njenih genov ponovno postala prožna,
kar je v njej spet sprožilo naravni proces staranja.
William je le imel prav.
Komet Della C 1981 se je končno vrnil.
S 50-letno zamudo, vendar tako svetel in veličasten, kot je napovedal.
Prevod in priredba: zdenkob