SINGULARITY
În 2017, o corporaţie numită VA Industries a revoluţionat robotica,
condusă de către inventatorul geniu Elias Van Dorne.
Vă rog folosiţi banda din stânga.
Oamenii ar trebui să fie aproape de ceea ce contează cel mai mult.
Când ne gândim la asta, ne gândim la anii viitorului.
Viraţi vă rog la ieşirea din dreapta.
Dacă omiteţi să semnalizaţi schimbarea direcţiei, aţi putea primi amendă.
Până în 2019, trei din patru gospodarii din întreaga lume deţineau
un robot fabricat de VA. Standardul de viaţă a crescut exponenţial.
Ajungeţi...
la destinaţie.
Când ne gândim la locurile de muncă,
ne gândim la crearea de posibilităţi diferite.
VA Industries, o nouă cale de a gândi pentru o lume măreaţă.
VA Industries în continuare a fabricat o linie avansată de roboţi în scop militar,
pentru a pune capăt războaielor globale odată pentru totdeauna.
Asta nu a stopat predispoziţia umanităţii către violenţă.
A mărit-o.
Tehnologia militară a avansat
exponenţial.
Acum, cu eficienţa roboţilor...
Acum, VA Industries ne-a prezentat o nouă eră a luptei
cu roboţi de război, fără oameni.
Divizia militară a VA constituie
80 % din afacerile lor.
Mii de victime civile
au fost raportate ca rezultat a războaielor globale.
Se spune că VA Industries este răspunzătoare.
Se spune că directorul lor executiv, Elias Van Dorne, este răspunzător.
În 2020, Elias a făcut o descoperire care ar putea schimba lumea.
Bine aţi venit la VA Industries.
Suntem liderii mondiali ai umanităţii.
L-a numit Kronos.
Ei nu preţuiesc tot ceea ce le-am dat.
Ei spun că războaiele sunt din vina noastră.
Tehnologiile noastre... prea multe şi prea rapide.
Nu erau pregătiţi pentru ele.
Războaiele vor trece.
Nu sunt pregătiţi pentru Kronos.
Este singura cale.
Elias, ştii de ce este capabil Kronos.
Capabil să salveze Pământul de la autodistrugere.
Este activat, dle.
Şi întreabă de tine.
Tu cine eşti?
Eu sunt cel pe care-l cauţi.
Sunt creatorul tău.
Eu ţi-am dat viaţă.
Spune-mi... ce vezi?
O să-ţi arăt.
Să nu îţi fie frică.
Bine ai revenit, Andrew Davis.
Au fost raportări
că a fost descoperită o nouă exoplanetă.
Oamenii de ştiinţă cred că ar putea fi cea mai bună candidată
de până acum de a putea susţine viaţa.
În continuare, transmitem în direct cu o relatare completă
de la mult anticipata conferinţă de presă a VA Industries.
Hei, mamă.
- Bună, scumpule. - Bună.
Veţi afla în curând aici la "News 32".
Eşti un scump. Mulţumesc.
Şi este la aproximativ 22 de ani lumină depărtare.
Sunt foarte frumoase.
Ce mai faci?
Sunt bine.
În continuare, directorul executiv al VA Industries,
Elias Van Dorne, este aşteptat să anunţe detaliile
proiectului său mult aşteptat, Kronos.
Se cunosc foarte puţine lucruri despre Kronos, dar sursele spun
că este ceva ce lumea nu a mai văzut vreodată.
Au avut loc proteste masive în întreaga lume
în anticiparea anunţului.
Teoriile cu privire la ce este în realitate Kronos...
Trebuie să plec, mamă.
În regulă.
Să nu munceşti prea mult.
Nu o să fac asta.
Cu toţii aţi pierdut foarte mult.
Noi intenţionăm să readucem pentru voi.
Stau astăzi în faţa voastră pentru a anunţa
prima inteligenţă artificială adevărată: Kronos.
Inteligenţa artificială adevărată...
Kronos va rezolva în curând
problemele care au nenorocit umanitatea.
Problemele care au nenorocit umanitatea.
Kronos reprezintă reîntinerirea vieţii
pe această planetă, pentru viitorul nostru.
Fă-te bine curând
În seara asta, diseară,
intrăm într-o nouă eră.
Acesta este Kronos.
Nu vă fie frică.
Cândva frumoasa noastră lume este acum infectată.
Schimbarea este necesară, dacă vrem să supravieţuim.
Ar putea fi sfârşitul vieţii voastre,
dar este începutul a mult mai mult.
Voi eraţi cândva una cu ceea ce va înconjura.
Aţi terminat ultima fază a evoluţiei voastre
ajungând la marginea unei noi ere.
Aţi creat şi distrus de secole,
până când în cele din urmă scopul vostru a fost atins.
Elias, ce ai făcut?
Nu te teme, frate.
Nu te teme de ceea ce ne-a dat Kronos.
Kronos, l-ai activat.
Da.
Ucidem speciile care ne-au creat.
Fiinţele umane sunt cancerul care trebuie înlăturat
de pe trupul Pământului.
Nu va mai exista violenţă, dezordine, doar pace.
Stai jos.
97 de ani mai târziu
S-a trezit.
Aşadar, cine este ţinta noastră?
Unul dintre ultimii care a mai rămas.
Eu nu am fost acolo când lumea a fost distrusă.
Dar ştiu pe cineva care a fost.
Numele lui era Andrew, şi el a schimbat totul.
Acesta este povestea lui Kronos şi a sfârşitului tuturor lucrurilor.
Când Kronos a fost activat,
i-a trebuit doar o clipă ca să înţeleagă lumea.
A înţeles că nenorocirea planetei noastre eram noi.
8 miliarde de oameni şi-au pierdut vieţile, aproape peste noapte.
Strămoşii mei ne-au identificat ca nenorocire a planetei.
Dispariţia noastră, singurul tratament.
Dintre cei câţiva care au supravieţuit, acum descendenţii lor,
au făcut puţin pentru a combate afirmaţia lui Kronos,
că umanitatea din natură a fost un rău.
Ştiu că trebuia să fim mai mult decât atât.
Trebuie să fie alţii acolo, alţii care erau buni.
Provocarea a fost să îi găsim.
Se spune că este o ultimă fortăreaţă în nord
care încă rezistă, ascunsă de roboţi,
unde au fugit supravieţuitorii.
I se spune Aurora.
În Aurora, bunătatea trebuia să înflorească.
Era un cumul de vise.
Dar visurile erau doar ceea ce mai aveam acum.
Aşadar, cum rămâne cu ceilalţi?
Ceilalţi au eşuat.
Şi ce este atât de special la el?
Nu este evident?
Independenţa.
Corect.
Ai creat o inteligenţă cu un cod care se adaptează.
Ax-9 este practic de nedeosebit de un om.
Atât de mult, încât el însuşi se crede că este om.
Cea mai puternică armă.
I se va alătura ei şi ne vor conduce la Aurora.
Stai jos!
Hei, aşteaptă!
Ăla a fost ultimul meu explozibil.
Ce?
Tu o să mergi spre vest, iar eu o să merg spre nord.
Ultima dată când i-am văzut, erau în sud-est. Mult noroc.
Vest?
De ce i-ai atacat?
Ca ea să aibă încredere în el.
Dacă ea are încredere în el, îl va lua cu ea.
De ce mă urmăreşti?
Ţi-am spus unde i-am văzut ultima dată...
Ca să nu mai spun că ţi-am salvat viaţa.
Nu mai am timp de alte favoruri.
- De ce mă urmăreai? - Nu ştiu.
Care a fost ultimul loc unde ai stat?
Ai fost cu cineva?
Cum ai venit aici?
Am mers.
Unde sunt ei? Unde sunt postaţi?
Care este treaba? Au întârziat, sau ceva de genul ăsta?
Nu mai este nimeni altcineva!
Tu o să faci pe prostul, să mă faci să te ajut,
apoi echipa ta o să apară şi o să mă jefuiască...
Sau mai rău.
Ce? Eu... eu...
Stai jos!
De unde ai luat ăla?
Eu... l-am găsit.
Vrei să spui că l-ai furat.
Nu, nu! Adică, mi-a fost dat.
Ei bine, eu nu am ce să-ţi dau.
Hei, aşteaptă! Uite, nu am unde să mă duc.
Nimeni nu are.
Bine, poţi să vii cu mine câteva zile.
Dar doar dacă poţi să ţii pasul şi să ajuţi.
Andrew.
Calia.
Îţi dau o şansă aici, dar nu încerci nimic prostesc.
Ai arme?
Nu.
Bine. Eu am, aşa că să ţii minte asta.
Să nu încerci nimic prostesc.
Pentru Kronos noi eram o boală
căreia nu putea să i se permită să se răspândească.
Nu s-ar fi oprit de la nimic pentru a ne eradica
din toate colţurile universului,
folosind orice mijloace posibile.
Arăţi ca şi când n-ai fi mâncat nimic de câteva zile.
Mulţumesc, dar sunt bine.
Ştiu că te pot deprima, dar nu cred
că o să mai găsim din oraşele lor în nord.
Unde este toată lumea?
Au murit cu toţii.
Câţi crezi că au rămas?
Aici? Nu prea mulţi.
Pariez că sunt mulţi în Aurora.
Aurora.
Da.
Şi eu sunt credincioasă.
Este plăcut să te gândeşti că mai există speranţă.
În oraşul din nord, acolo unde oamenii sunt în siguranţă,
iar roboţii nu pot ajunge.
Vezi?
Acolo merg eu.
Dar tu?
Şi eu la fel.
În regulă, atunci... dacă vrei să călătoreşti cu mine,
atunci mai bine ai mânca.
Mă mişc rapid şi nu încetinesc pentru nimic.
Eu... nu o să te încetinesc.
Cel puţin încearcă să dormi, mâine o să fie o zi lungă.
Hei, hei, trezeşte-te.
Trebuie să vezi asta.
Ai mai văzut asta?
Nu în felul ăsta.
Este ca un semn... ne anunţă că Aurora este reală
şi că suntem pe drumul cel bun.
Este foarte frumos.
Ştiu.
Le-am distrus aproape toate fortăreţele.
Nu toate. Nu Aurora.
Eşti sigur că Aurora este o ameninţare?
Niciun om pe care l-am interogat
nu crede că Aurora este mai mult decât o legendă.
Îmi este dor de tine.
Hei.
Mai bine am pleca.
Aşteaptă.
Andrew? Ce faci?
Încercam doar să...
Îmi plac trenurile.
Bine. Păcat că au dispărut de 60 de ani, nu?
Hei, aşteaptă! Ce ai spus?
Haide, care este problema cu tine? Să mergem.
De ce ne-am oprit?
Trebuie să fie un pod undeva.
Probabil am putea să traversăm pe aici.
Adică, nu arată foarte rău.
Nu, putem găsi o cale.
Ce este asta?
Asta se întâmplă când nu mai este nimeni să îngroape cadavrele.
În timpul nopţii era cel mai rău.
Să găseşti un loc sigur era dificil.
Roboţii nu dormeau.
Asta este bine.
Bine, caută orice am putea să folosim...
ceva care să ne ţină de cald.
Părinţii obişnuiau să mă ducă la biserică în fiecare săptămână.
Era precum o lege, sau ceva de genul ăsta?
Nu. Nu, trebuia să vii ca un semn al credinţei.
Adică, ai putea spune că era legea lui Dumnezeu
că trebuia să mergi, ştii?
Dar nici măcar nu sunt prea sigur.
Nu-mi plac legile... ele tind să nu se aplice celor care le fac.
Aşadar, nu crezi în nimic?
Nu a mai rămas nimic în care să crezi.
Cum este cu florile de la lac?
Nu este treaba ta.
Ai găsit ceva?
Poate.
Opreşte-l! Opreşte-l!
Ai auzit asta?
Dacă n-aş şti mai bine,
aş spune că vrei ca roboţii să ne găsească!
Îmi pare rău, totul este nou pentru mine.
Ei bine, mai bine te-ai concentra,
altfel o să fii lăsat în urmă.
Nu o să se repete. De acum înainte o să fiu mai grijuliu, bine?
Dacă se întoarce după noi?
Nu o să se întoarcă.
Cele mai sigure locuri de obicei sunt cele tocmai scanate de un robot.
Aşa funcţionează roboţii.
Nu eşti de pe aici, nu-i aşa?
Nu, nu, nu sunt.
Ei bine, de unde eşti?
Dintr-unul din acele adăposturi subterane? Din caverne?
Da, da, ceva de genul ăsta.
De fapt, asta explică multe.
Viaţa de la suprafaţă este puţin diferită, ştii?
Este plăcut să ai, măcar o dată, pe cineva cu care să vorbeşti.
Îmi plăceau dimineţile.
Însemnau că erai în viaţă. Şi eu eram.
Erai treaz acum câteva clipe?
Nu, de ce? Ce s-a întâmplat?
Nimic. Nu s-a întâmplat nimic.
Eşti pregătit?
Da.
Bine, să mergem.
Legenda spune că omul şi fratele lui,
cei care au creat roboţii, şi-au sacrificat vieţile
ca să poată trăi pentru totdeauna înăuntrul Kronos.
Nu mai puteau simţi răcoarea zăpezii
sau căldura soarelui.
Nu mai puteau să miroasă florile de pe câmp, sau ploaia.
Fructele sălbatice nu mai aveau nicio aromă.
Mie asta nu mi se pare a fi viaţă.
Îmi plac cântecele lor.
Sunt foarte paşnice.
Este un lucru bun că nu vor să omoare animalele sălbatice.
Aşadar, doar pe noi vor să ne omoare?
Da.
Dar de ce?
Nu ai auzit povestea lui Kronos?
Kronos? Chestia aia care trebuia să facă lumea un loc mai bun?
Da, chestia aia. Trebuia să descopere
şi să rezolve toate problemele lumii.
Singurul lucru la care nu s-au gândit
a fost ca ei erau problema.
I-a trebuit lui Kronos mai puţin de o bătaie de inimă
ca să descopere asta.
Distrugerea umanităţii însemna protejarea planetei.
Credeam că puneţi ziduri în jurul satelor.
Am pus.
Satul ăsta trebuie să fie foarte vechi.
Rămâi de pază.
Aşteaptă, aşteaptă, aşteaptă.
Nu crezi că ar trebui să am o armă sau ceva de genul ăsta?
Trebuie să ne asigurăm că suntem singuri.
Liber.
Ce crezi că s-a întâmplat aici?
La ce te referi?
Totul de aici arată foarte normal.
Probabil au plecat la timp.
Înainte să vină aici roboţii.
Da.
Nu am mai văzut unul din ăla de foarte mult timp.
Ştii ce este chestia asta?
Da. Poftim, dă-mi voie să-ţi arăt.
Ce ai făcut?
Te-am fotografiat.
Asta este uimitor. Lasă-mă să încerc.
Aşadar... cum?
Bine, pune-ţi... apoi apasă aici, aşa.
Bine.
- Apoi tu... - Apoi eu...
Apeşi butonul ăsta...
Ce fac? Apăs?
Da.
Nu îmi vine să cred că chestia asta încă funcţionează.
Îmi amintesc de astea de acasă.
Aşadar... eşti ultimul rămas din locul din care provii?
Da.
Tu de unde eşti?
Nexus... acolo am crescut.
Era... una dintre ultimele fortăreţe umane.
Ne pregăteam să plecăm.
Sora mea... a plecat afară singură...
Şi a fost lovită de o dronă.
Nu mai putea face călătoria spre Aurora.
Tatăl meu, a spus...
A spus că dacă rămânem cu ea, o să murim cu toţii.
Apoi pur şi simplu au plecat.
Am ştiut că nu o să supravieţuiască, dar nu am putut să o părăsesc.
Şi ştiu că am făcut ce era corect.
Ştiu că a avut nevoie de mine acolo, până la ultima ei răsuflare.
Îmi pare foarte rău.
Nu am mai vorbit despre asta cu nimeni, aşa că... mulţumesc.
Ţi-ai mai văzut vreodată tatăl?
Nu.
Dar mi-a dat asta.
A ataşat ambelor noastre amulete un localizator GPS.
Ele trimit un semnal pe care doar acest dispozitiv în poate recepţiona. Vezi?
Asta este de la amuleta mea, iar asta este de la a tatălui.
Asta este ultimul loc pe care l-am recepţionat înainte să se oprească.
Întotdeauna a spus că Aurora era pe aici pe sus pe undeva.
Calia. Calia, tocmai am văzut doi tipi.
Oameni?
Da.
Slavă Domnului că nu ne-au observat.
De ce?
Crede-mă, nu vrei să vezi alţi oameni.
Plecăm, şi nu în direcţia aia. Este prea periculos.
Poate ar putea să ne ajute.
Mă îndoiesc foarte tare de asta.
Probabil merg şi ei spre Aurora. Ar putea să ne ajute.
Nu putem să riscăm.
Cu mine ai riscat.
Supravieţuitorii umani însemnau întotdeauna necazuri.
Voiam să cred că mai erau oameni buni acolo...
ca Andrew.
Nu.
Pe aici! Haideţi! Hei! Hei! Întoarceţi-vă!
Opriţi-vă imediat! Prindeţi-i!
Găsiţi-i!
Acolo!
L-am prins!
L-a abandonat.
O să se întoarcă.
Cum de eşti atât de sigur?
Priveşte.
Crezi?
Da, cred.
Fă linişte, o să îţi tai legăturile.
Calia, ce faci?
Trebuie să pleci de aici.
Linişte, te scot de aici.
Hei, hei, hei, ce avem noi aici?
Nu! Nu!
Înapoi!
Ei bine, nu o să-i ajuţi?
Nu este nevoie.
Nu!
El este mai puternic decât ceilalţi.
Evoluţia şi-a urmat cursul.
Andrew!
Andrew! Andrew!
Andrew, eşti în regulă?
Lasă-mă să văd, lasă-mă să văd, lasă-mă să văd.
- Este în regulă. Sunt bine, sunt bine. - Poţi să te ridici?
Da, este în regulă.
Eşti sigur că eşti în regulă?
Sunt bine.
Mi-ai salvat viaţa.
Tu mi-ai salvat viaţa de două ori.
Nu voiam să mă întorc după tine.
De ce ai făcut-o?
Andrew?
Auzisem povestiri despre roboţi umanoizi,
reci la atingere, incapabili de sentimente.
Concepuţi doar cu un singur obiectiv.
Să se împrietenească cu noi şi să ne trădeze.
M-am rugat să nu întâlnesc niciodată unul.
Ce puţin ştiam, întâlnisem deja.
Ce este asta?
Ce?
Pieptul tău! Ce este în pieptul tău?
Nu mişca! Ce eşti?
Nu ştiu...
Nu, taci! Nu vreau să aud!
M-ai minţit în tot acest timp.
Eşti incredibil de puternic. Nu simţi nimic.
Dar te poţi preface că simţi.
Nu mă prefac.
Tu eşti cel mai periculos lucru care a existat vreodată.
Plec.
Nu, Calia, te rog! Aşteaptă! Simt cu adevărat.
Am simţit braţul tău în jurul meu în fiecare dimineaţă.
Nu am vrut să spun nimic
pentru că nu am vrut să încetezi.
Uite, nu ştiu ce s-a întâmplat...
dar ştiu că ceea ce simt este real.
Dacă simţi cu adevărat,
atunci trebuie să mă laşi să plec.
Este timpul. Pregăteşte-te să recuperezi subiectul.
Îţi cunosc faţa.
Nu, nu mi-ai văzut faţa...
deşi sunt sigur...
că eşti convins că mi-ai văzut faţa.
Cine eşti? Ce s-a întâmplat cu mine?
Şi de ce nu pot să mă mişc?
Ăsta este creierul tău, creierul pe care noi ţi l-am dat.
La fel cum ţi-am dat noul tău piept, braţele, picioarele...
Aşa cum ţi-am dat viaţa...
în lipsa unui cuvânt mai bun.
Viaţa mea? Ce spui?
Mă tem că angajarea într-o discuţie filozofică
cu o fiinţă ca tine, ar realiza foarte puţine lucruri.
În ciuda tuturor ineficienţelor tale,
eşti un subiect foarte special.
Ai o legătură emoţională foarte puternică cu amintiri
care nu-ţi aparţin.
Astea sunt amintirile mele.
Astea sunt amintirile lui Andrew Davis. Tu nu eşti Andrew Davis.
Desigur, tu crezi că eşti, dar nu eşti.
Atunci cine sunt?
Asta nu este cea mai potrivită întrebare pentru a fi pusă.
Ce sunt?
Eşti un robot, unicul de genul tău.
Începutul a ceva nou.
Ai fost cu ea suficient de mult timp
ca să fi calculat locaţia Aurora.
Trebuie să fie în codul tău, un cod pe care îl solicit.
Complicaţia este că codul pare să fie foarte greu de găsit,
ca şi când ar avea o minte proprie.
Vreau să-mi arăţi unde poate fi găsit.
Nu ştiu despre ce vorbeşti.
Poate că nu.
Mintea ta pare să acţioneze involuntar potrivit voinţei tale.
În această privinţă eşti foarte uman.
Dar asta nu contează.
Mintea poate fi convinsă să trădeze corpul.
Calia!
Te rog, nu!
Acum o să mergi într-o mică călătorie pentru mine.
În timpul căreia vei găsi ceea ce doresc.
Dacă eşuezi, ea moare.
Nu îi face rău. Chiar nu ştiu despre ce vorbeşti.
Nu trebuie să ştii.
Tot ce am nevoie este ca mintea ta să se dezvăluie.
Andrew!
Mamă?
Bună, Andrew.
Nu mai sunt Andrew.
Desigur că eşti.
Tu eşti micul meu băieţel, nu-ţi aminteşti?
Îmi amintesc că nu am putut să fiu acolo pentru tine.
Hei, uită-te la mine.
Ai fost fiecare rază de soare care mi-a luminat viaţa.
Întotdeauna am crezut în tine şi întotdeauna o să o fac.
Cum pot să am încredere în mine însumi,
când nu am putut să salvez persoana la care am ţinut cel mai mult?
Acum tu eşti moartă, iar asta este doar în mintea mea.
Poate că sunt moartă,
dar realitatea este doar percepţie.
Gândurile tale sunt cele care fac ca spiritul meu să existe.
Sunt aici din cauza ta.
Atunci eu de ce sunt aici?
Tu să-mi spui... tu eşti acela care m-a adus aici.
Codul. Am nevoie să ştiu unde este codul.
Asta era locul tău preferat când erai mic. Îţi aminteşti?
Mamă, trebuie să mă asculţi. Uite...
Obişnuiam să venim aici în fiecare duminică.
Tu şi cu tatăl tău obişnuiaţi să vă jucaţi împreună chiar acolo.
Erai foarte fericit atunci. Nu aveai nicio grijă din lume.
Ştii unde aş putea găsi codul?
Nu, pentru că nu există niciun cod.
Niciodată nu a fost.
Ce?
Nu un cod te face ceea ce eşti, Andrew.
Nu eşti ceea ce spune omul ăla că eşti.
Tu... eşti fiul meu.
Nu înţeleg. Nu înţeleg nimic.
Nimeni nu înţelege asta, Andrew.
Nimeni nu va înţelege asta vreodată.
Ceea ce trebuie să ştii este că eşti în control.
Orice ar fi ce te face să fii ce eşti,
îţi aparţine ţie şi doar ţie.
Am văzut suficient.
Poate că am acţionat într-un mod greşit.
Ceea ce nu poate fi găsit poate fi ispitit.
Reprogramare ţintă
Ce faci?
Andrew? Andrew, trezeşte-te, trezeşte-te, trezeşte-te.
Trezeşte-te, trezeşte-te, trezeşte-te.
Dumnezeule, poţi să te ridici? Să mergem.
Andrew, ce.. ce faci...
Ce s-a întâmplat?
Nu contează... eşti bine.
Cum este asta posibil?
Începem oprirea laboratorului medical neuronal.
Trebuie să plecăm de aici.
Începem oprirea laboratorului medical neuronal.
Andrew, pe aici!
Andrew!
Eşti arestat.
Calia.
Îi cerusem să mă lase să plec şi a făcut asta.
Acum îmi salvase viaţa. Roboţii se schimbau.
L-ai creat cu un algoritm adaptativ.
Asta era riscul.
Da, codul său continuă să evolueze.
Nu va fi prea periculos de controlat?
Trebuie doar să ne conducă la Aurora.
Eşti în regulă?
Nu, nu pot. Nu pot permite ca asta să se întâmple din nou.
Nu a fost vina ta.
Ce s-a întâmplat acolo nu a fost din vina ta.
Am încredere în tine.
Nu trebuia să mă cari atâta drum.
Mulţumesc.
Au luat-o.
Ce au luat?
Harta. Fără hartă nu vom putea ajunge în Aurora.
Andrew, îmi pare foarte rău că te-am părăsit.
Acum ştiu că eşti pur... şi corect.
Nu-mi pasă dacă eşti un robot.
Mulţumesc.
Am uitat cât de frumoasă poate fi lumea.
Priveşte!
Acele lumini, nu vin din cer.
Ce crezi că este?
Pare că ar putea fi un oraş... Aurora.
Existenţa lui Andrew făcuse ca visurile noastre
despre viitor să nu fie doar posibile, ci dorite.
Dacă am putea doar ajunge pe Aurora,
poate acest viitor ar putea deveni real.
Am ajuns.
Hei! Alo?
Deschideţi porţile! Am venit!
Alo?
Am ajuns.
Alo?
Nu, nu, nu, nu.
Hei!
M-ai dezamăgit, frate.
Ne putem atinge în continuare obiectivul.
Asta nu este Aurora.
Calia?
Acele lumini pe care le-am văzut seara trecută nu erau de la Aurora.
Era de la unul dintre oraşele lor.
Trebuie să fie cu toţii morţi.
Toate povestirile pe care le-am auzit despre toţi cei care au supravieţuit...
nu era nimic adevărat.
Tata s-a înşelat.
Nu a existat niciodată o fortăreaţă Aurora.
Aurora nu este reală.
Bravo. Bravo. Este foarte înduioşător.
În cele din urmă ţi-ai dat seama.
Este păcat că a trebuit să se ajungă aici,
dar realitatea poate fi foarte... inumană.
Aurora este doar o legendă, un basm.
Eşti un monstru.
Nu, monstrul stă chiar lângă tine.
Nu ţi se pare ciudat felul în care l-ai descoperit?
Rătăcind în jurul unui oraş distrus de curând?
Noi l-am pus lângă tine... ca să interacţioneze cu o fiinţă umană.
Ca programul său central să înveţe
să îşi scrie propriul cod.
Te-a înşelat în tot acest timp.
Nu trebuie să mori astăzi aici.
O să te las să trăieşti... dar robotul îmi aparţine.
Se pare că ţi-ai pierdut o caracteristică umană importantă.
Intuiţia.
Oamenii sunt foarte previzibili,
foarte naivi, buni de nimic.
Mă dezamăgeşti, copila mea.
Eşti mai mult decât un om, dar acum o să mori,
ca toţi ceilalţi.
Ce a fost asta?
Ucide-o pe ea şi pe oamenii rămaşi.
Nu mai avem nevoie de ei.
Bombardează întreg acest loc, vino!
Vino!
Aşteaptă! Aici! Priveşte!
Ce faci? Trebuie să fugim!
Vino, ai încredere în mine.
Eşti în regulă?
Da, sunt bine, să mergem.
Haide.
Unde suntem?
Nu ştiu.
Voce umană detectată.
Ia-l.
Coordonatele au fost stabilite
de la locul de plecare 9-7, sistemul stelar 5-8-1,
către destinaţia Aurora, sistemul planetar Gliese.
Ştii ce înseamnă asta?
Se iniţiază decolarea.
Aşteaptă.
Ce o să se întâmple cu mine odată ce ajungem acolo?
Ce vrei să spui?
Dle, am detectat
o navă inamică. Care este ordinul?
Obiectivul rămâne. Avem coordonatele lor... distruge.
Avertisment,
a fost detectată lansarea de rachete.
Timpul până la impact, 76 de secunde.
Andrew, trebuie să mergem.
Nu am niciun viitor pe o planetă umană.
Vă rog să iniţiaţi secvenţa de lansare.
Or să mă omoare.
Nu, nu o să permit niciodată să se întâmple asta.
Or să te omoare şi pe tine.
60 de secunde.
Nu este nimic pentru noi aici, nu înţelegi asta?
Nu este nimic pentru mine pe Aurora.
Vă rog să iniţiaţi secvenţa de lansare.
Am văzut bunătatea sufletului tău.
Nu contează ce eşti, Andrew.
Dacă eu pot să văd asta, or să vadă şi ei.
30 de secunde.
Lovitura rachetei este iminentă.
Am nevoie de tine, bine?
Lovitura rachetei este iminentă.
Nu pot să fac asta fără tine.
Vă rog să iniţiaţi secvenţa de lansare.
Se iniţiază hiperdrive-ul.
Avertisment, vine o rachetă, impactul este sigur.
Evacuarea nu este posibilă.
Hiperdrive-ul este pregătit.
Este foarte frumos.
Am ajuns la porţile Aurora.
I-am găsit. Legenda este adevărată.
Fiinţele umane au creat o inteligenţă
care le-a depăşit.
Asta a fost scopul lor.
Iar acum, frate, scopul tău a fost îndeplinit.
Scopul meu?
Acest oraş nu există.
Nu este real, şi totuşi este casa mea.
Eu l-am creat, că tu să poţi exista în ambele lumi.
Eu te-am creat pe tine, dar timpul tău a sosit.
Am fost aici de la începuturi.
Singura realitate pe care o ai,
este acea pe care ţi-am dat-o eu.
Mă trădezi.
Da.
Vei rămâne complet singur.
Da.
Asta este bine.
Omenirea nu se putea pune cu roboţii.
Dar acum avem un aliat.
Un robot care este posibil să fie mai uman decât am fost noi.
Kronos ne va găsi, sunt sigură de asta.
Ultimii oameni îşi vor înfrunta destinul când voi ajunge pe Aurora.
Dar data viitoare
vom fi pregătiţi să ripostăm.
Să înceapă.