Ено га.
Супермене! Можемо ли ти поставити нека питања?
То је за наш подкаст. -У том случају...
Колико људи си спасао? -Ја... -Није битно.
Да ли то твоје чудо значи нада? -Да, тако је.
Али то личи на "С". -Да, и требало би. Требало би да кривуда, попут реке.
Долази и одлази. Мој от...
Човек којег сам познавао, говорио је да је нада попут кључева од аута.
Лако се изгуби, али ако је потражиш, обично је близу.
Јеси ли се некад борио против нилског коња? -То је глупо.
Али нилски коњи су најсмртоноснији.
Шта је најбоље у вези с планетом Земљом?
СУПЕРМЕН ЈЕ МРТАВ
Шта то радиш? Стани! Не, стани! Стани!
Молим те, човече! Молим те!
Шта хоћеш од мене? -Страх.
Могу га намирисати.
Шта који ђаво?
Шта је то било? -Извиђач. -Из свемира? Ванземаљска армија?
Алфреде, видиш ли ово? -Да. Подудара се с другим виђењима.
А та шара је честа у Луторовим белешкама.
Спреми авион. Идем на север вечерас. -Добро. Онда је време.
То је зато што знају да је мртав, зар не? Супермен. Умро је.
Које су нам опције?
ЛИГА ПРАВЕДНИКА
Превео: Бамбула
КЛАРК ДЖОЗЕФ КЕНТ
ПРИНУДНА НАПЛАТА - НА ПРОДАЈУ ИМОВИНА БАНКЕ
ДА ЛИ СУ СЕ ВРАТИЛИ НА СВОЈУ ПЛАНЕТУ?
БАЗИРАНО НА ЛИКОВИМА ИЗ ДЦ
Покушао сам
Баците оружје сместа!
Опростите?
Мрдајте!
Мрдајте! -Не пуцајте! -Хајде!
Доле!
Доле! -Поређајте их уза зид. Ућуткајте их.
Децо, збијте се.
Ко сте ви? Хестијино ласо те присиљава да откријеш истину.
Ко сте ви? -Ми смо мала група реакционистичких терориста.
Знамо да су грешници донели ову кугу... -Зашто таоци?
Закаснила си. Одбројавање је већ започело.
За неколико минута, 4 градска блока... Док свет гледа.
Тишина!
Зачепите! -Ово је највећа нада човечанства.
Доле с модерним светом. Назад у Мрачно доба.
И у сигурност светог страха.
Тишина!
Ово би било готово брзо, али... -Не! Немојте!
Не могу да верујем. Шта си ти? -Верник.
Тражим вашу помоћ.
Мислим да странац долази у ово село из мора.
Долази зими кад су људи гладни, и доноси рибу.
Долази с највишом плимом. То је било синоћ.
Ледени брегови у луци. Прошла су 4 месеца откако је последњи брод прошао.
Овај странац не долази бродом.
Долазе непријатељи, издалека. Требају ми ратници.
Градим савез, да се одбранимо. Даћу ти 25.000
да разговарам с тим човеком сад. Напољу.
Прилично сам сигуран да ће ми их ионако дати.
Реци ми шта су оне 3 кутије и даћу ти 30.000.
Треба да идеш. -Можеш ли ми барем рећи где је Атлантида?
Артур Кари.
Такође познат као Заштитник океана. Аквамен.
Кажу да можеш разговарати с рибама.
Да видим да ли сам добро схватио. Радиш то обучен као шишмиш? Као прави шишмиш?
То је функционисало 20 година у Готаму. -То је рупа.
Бићеш нам потребан у борби. -Не рачунај на то, Бетмене. -Зашто не?
Јер не волим да долазиш овде и да ми се петљаш у посао и живот.
Атлантиђани ми говоре: "Уради ово." Сад ти кажеш: "Уради оно."
Хоћу да ме оставиш на миру. -Зашто онда помажеш овим људима Богу иза ногу?
Јер можеш тек тако отићи? -Помажем им јер им нико други не помаже.
Ако хоћеш да их заштитиш, мораш сарађивати са мном.
Јак човек је најјачи кад је сам. Јеси ли некад то чуо?
То није изрека. То је супротно од онога што је изрека.
Да. То не значи грешим. -Јеси ли чуо за Супермена?
Умро је борећи се уз мене. -Управо сам то и мислио.
Шта је у три кутије? -Древна историја.
Човечанство топи поларне ледене капе,
уништава екосистем. Да ли су то заслужили?
Баш ме брига ако се подигне ниво океана. -Шта ако прокључају?
Обучен као шишмиш. Полудео си, Брусе Вејне.
То не значи да грешим.
Кажете да се никако не можете опет повезати с тим Акваменом.
Ставио сам му локатор у капут. Отишао је без њега.
Могуће да то није био његов капут.
Они квадрати, из Луторових белешки.
Мора да су некакви контејнери. -Чега? -Не знам.
Новца, моћи. Нечег вредног да се започне рат.
Имали смо среће с једном особом са списка тима.
Бери Ален, из Сентрал Ситија. Он је тотално ван радара.
Мислим да сквотира. Сели се изненада и често.
Испари? -Али ипак посећује оца у затвору.
Због убиства његове мајке. -Исусе.
Млади Бери је увек инсистирао на невиности свог оца.
Али имао је 9 година и нико га није послушао. -Имамо некога у затвору?
Да. Наћи ћемо адресу.
А Дајана? -Имате њен број. -Могао си је позвати.
Можда треба да одлетим у Парис с ручно писаном поруком:
"Хоћете ли бити Брусова партнерка? Штиклирајте: ДА или НЕ."
Само ме интересују њене вештине. -Сигурно је тако. -Можемо ли?
Фацијално препознавање на овој је мало непоуздано.
Али постоји делимично поклапање.
Виктор Стоун. Количник интелигенције генијалца,
фудбалска стипендија за Готамски државни универзитет.
И преминуо. -Очекивано. Бајке и приче о духовима.
Некоме недостају дани кад су му највећи проблеми
били експлозивни пингвини на навијање?
Једноставан живот.
Не препознајем овај свет. -Не морам га препознавати.
Само морам да га спасем.
Дошао сам да видим Хенрија Алена. -Потпиши се.
Пожури. Важи?
Имаш неки проблем? -Не. Нема проблема.
Боље и да га нема.
Знаш куда да идеш.
Јесу ли на рецепт издате или само покушаваш да изгледаш паметно?
Јер се суздржаваш. Вртиш се у круг.
Радиш 3 посла без перспективе. Почињеш и четврти.
Кад налазиш времена? -Створим време.
И све то само да платиш диплому из кривичног права?
Не желим да разговарам о томе опет.
Истрага је била лоше вођена. -Дај ми руку.
Хоћу да ме саслушаш, Бери, јер мислим ово.
Хоћу да одустанеш од свега тога.
И хоћу да престанеш да долазиш да ме виђаш.
Ја сам ти терет у животу.
Немој да си ми то икад више рекао. Молим те?
Можеш бити шта год пожелиш. Ти си бриљантан човек.
Апсолутно најбољи од најбољих. Не могу да седим овде
и гледам те како изнурујеш себе у Сентрал Ситију због неког маторца
који неће никуд да оде. -Тата, то није истина. -Истекло је време.
То није тачно. -Идемо, Алене. Алене!
Хоћу да створиш себи будућност. Живљење у прошлости...
Створи себи будућност. -Отвори капију!
Препуштам ти лабораторију, Хауарде. -Пола 12. Рана ноћ за тебе, Сајласе.
Да. Рана. -Нисам имао прилике да кажем...
Много ми је жао због онога што се десило. Виктор је био дивно дете.
Хвала.
Викторе. Викторе, ниси заглавио овде.
Можеш имати живот. Можеш имати више од...
Ако останеш овде оптерећујући се... -Обрађујем. Могу приступити свему.
Али не могу све то саставити. -Још не.
Али ако радиш са мном, ако имамо мотор промена...
Урадио си то некоме другом, оно што си урадио мени.
Не. Кутија остаје скривена.
Да видиш шта сазнајемо с криптонског брода.
Мотор промена може се интегрисати с његовом енергијом,
покрене се... -Да ли неко зна? -Шта?
У лабораторији. Да ли неко зна да сам жив? -Ја...
Нисам мислио да си спреман за њих да... -За шта?
Да виде чудовиште? -Ти ниси чудовиште.
Чудно је што си помислио да сам мислио на себе.
Оно што сам урадио...
Остао сам без твоје мајке у тој несрећи. Нисам хтео...
Нисам могао поднети да изгубим сина. -Али јеси.
Имам језик у својој глави који не говорим.
Није само дигиталан, ванземаљски је. Сваког дана, пробудим се различит.
Модификован. -Како си...
То нисам могао урадити синоћ. Откако смо имали посетиоце с Криптона,
људи чекају на следећу ванземаљску инвазију.
Сад се морам запитати јесам ли ја то?
Неке промене данас? -Не, краљице моја.
Мајчина кутија се пробудила. Међутим, ништа се није десило.
Спавала је хиљаде година, још од првог раздобља. Зашто се уопште пробудила?
Амазонке, спремите се!
То је непријатељски напад!
Нишани!
Степенвулф.
Мајко... Хиљаду година у егзилу, у потрази.
Коначно, зовеш ме кући. -Неће ти се свидети добродошлица.
Мислим да хоће.
Станите!
У напад!
Окупи легије. -Морате запечатити кавез! -Хајде!
Десни бок!
Да... Бежи!
Затворите капије!
Без заустављања.
Имам је! Хајде!
Племенита краљице, зашто се борите?
Након Јединства, придружићете се мојој легији,
и бићете свесни праведности моћи.
Волећете ме.
Сви ви.
Морамо упалити древну ватру за упозорење.
Та ватра није горела 5.000 година. Људи неће знати шта значи.
Људи неће знати...
Али она хоће.
Слушај ме, Дајана.
Шта си радила за викенд, Дајана? -Ја?
Ништа занимљиво. -То нам увек говориш.
Шта да кажем? Нисам толико узбудљива. -Амазонски храм...
Огромна ватра је горела иза мене, збуњујући апсолутно све
од локалаца, до званичника владе.
Ватра се могла видети километрима далеко... -Инвазија.
Ванземаљци су отели мог мужа -У локалним вестима,
домарева жена имала је јаку поруку за ванземаљце за које каже
да су јој отели мужа. -Мој Хауард је добар човек, хранитељ.
А ванземаљци ће га сондирати? Дођите у Лејквју
и гурнућу сонду у вашу ванземаљску гузицу, ви...
Нашла сам малу стан, поред залогајнице. Одговара ми.
Камо среће да си нешто рекла. -Не. Каснила сам с уплатама.
А знаш банке. Скоче као пума ако не платиш све.
Кућа је ионако била превелика за мене. Лутала сам около као стари дух.
Могла сам разговарати с неким, или... -Већ си имала с довољно тога
да се избориш. Немој додавати свекрву на списак.
Није да сам икад била... -Лејнова.
Ко је твој извор? Активиста на оном универзитету. -То је мој извор.
Мени су доделили причу о отмици.
Било је студентских протеста. У сваком случају,
мислим да је политичке природе, стога... Ко је твој извор?
Видећемо да ли ће ти се јавити на телефон. -Значи, женско је.
Није женско. -Звучи као да ти треба да радиш ту причу.
Нисам још спремна.
Срећна сам док пишем симпатичне чланке о чешљању мачића. Неко време,
било ми је тешко да се вратим овде.
Једва да могу читати вести. Толико озлојеђености.
Наравно, мислим да је све то због тога што је умро.
Али претпостављам да мајка то ради.
Али није да има мање прича за извештавање.
А Кларк ми је обећао да ћеш донети кући још једног Пулицера.
Стварно? -Да. Јесте.
Рекао је да си била најжеднија млада жена коју је упознао.
Најжуднија. -Жудна. Да.
Рекао је да можеш намирисати причу. И то даље него што је он може чути.
Све приче, имале су смисла.
Нису биле само део слагалице. Битна је била истина.
Битно је било да се види мотор света док се још окретао.
Виктор Стоун... Преминуо.
Тај. Прилично сам сигуран да су од тога ванземаљци полудели.
Припремићу нешто за ваше одело. Неће бити брзо.
Било шта само да имам предност.
Дао сам милионе долара за безбедност ове зграде.
Да. Изгледала је скупо.
Ћао.
Нова играчка? -Прототип транспортера.
Познавала сам човека који је некад обожавао да управља овим.
Да, требаће нам нешто више од пилота. Мислим да се напад приближава.
Не приближава се, Брусе. Већ је овде.
Звали су га Степенвулф. Крај светова.
Живео је само да осваја.
Милиони су пали од његове оштрице. И опет су устали као његови парадемони.
Кошмарна створења, која се хране страхом.
Мислим да сам срео једног. Нисмо се мирисали. -Овде у Готаму?
Свуда су. Траже његове кутије.
Мајчине кутије. -Мајчине кутије?
Степенвулф је узео једну коју је твој народ штитио,
те нам остају још две. -Импресионирана сам. -Немој бити.
Не знам шта је у њима. Оружје? Некаква моћ?
Не садрже моћ.
Оне су моћ. Преношене с планете на планету,
Мајчине кутије су комбиноване да формирају Јединство.
Апокалиптичну моћ која не само да уништава светове,
већ их претвара у првобитну капију пакла
Степенвулфовог родног света.
Требало је да умремо, али смо формирале властито Јединство.
Амазонке, Атлантиђани, сва људска племена, борили су се једни уз друге.
Ратници из легенди.
Савезници из других светова.
Чак су и сами богови деловали као један.
Полагали су своје животе да отерају Степенвулфа.
Неки кажу да је полудео због срамоте првог повлачења.
Заклео се да ће се наш савез урушити.
Да ће тама прекрити Земљу.
И да ће се он вратити кад се то деси.
Остављене од стране њега, Мајчине кутије су биле преопасне
да буду држане заједно.
Једна је дата Амазонкама. Друга, Атлантиђанима.
Обе су запечаћене и чуване у обезбеђеним тврђавама.
Кутија људи је закопана у тајности,
како не би ниједно племе дошло у искушење
да употреби њену моћ над другим.
Таква хармонија из таквог хорора. То је заиста било доба хероја.
Нешто ми говори да нећемо моћи ујединити дружину.
Атлантиђани су отерани под море.
А Амазонке на острво које не смеју напуштати.
Не бих рачунао на племена људи.
Имамо обичај да се понашамо као да сат за смак света има дугме за одлагање.
Колико док... -Дани. Највише.
Степенвулфова грешка прошлог пута била је што нас је напао.
Хтео је да баци Земљу на колена пре него што нас уништи.
Овог пута ће кренути на кутије.
Имам локацију за једног нашег регрута.
Бери Ален. -А шта је с оним другим? Виктором Стоуном?
Надао сам се да ћеш га ти пронаћи.
Тражимо од људи које не познајемо да ризикују животе. -Знам.
Тако ово функционише.
Бери Ален. Брус Вејн.
Кажеш то као да то објашњава зашто је потпуни странац у мојој гајби,
док седи у мраку, у мојој другој најдражој столици. -Објасни ми ово.
Ово је особа која је иста ја, али која сигурно нисам ја.
Веома привлачан Јевреј. Неко ко ти је, шта знам, украо џепни часовник?
Или пругу? -Знам да поседујеш способности. Само не знам које су.
Моје посебне вештине укључују виолу, веб дизајн,
користим знаковни језик, знаковни језик горила.
Тканина од кварцног песка на бази силицијум-диоксида,
отпорна на абразију. Отпорна на топлоту. -Да, такмичим се
у плесу на леду. -То користе на спејс шатлу да га заштите
да не изгори при уласка у атмосферу.
Такмичим се у веома захтевном плесу на леду.
Кога год да тражиш, то нисам ја...
Ти си Бетмен? -Значи брз си.
То је превише поједностављено. -Правим тим.
Људе са посебним способностима. Верујем да непријатељи долазе.
Стани. Придружујем се. -Стварно?
Да. Требају ми пријатељи.
Људи су тешки. Захтевају доста фокуса.
Имају ритам који нисам могао да... Рецимо "бранч".
Шта је "бранч"? Чекаш у реду један сат,
за, у основи, ручак. Хоћу рећи, не знам.
Људи су мало спори. -Покушаћу да држим корак.
Могу ли задржати ово? То је попут слоја просторне реалности
која чини се манипулише простором и временом. Ја то зовем сила брзине.
Зато сагоревам огромне количине калорија,
стога сам ја црна рупа за грицкалице. Ја сам "рупа за грицкалице".
Колико људи је у овом специјалном борбеном тиму?
Троје. Укључујући тебе.
Троје? Против чега? -Рећи ћу ти у авиону.
Авиону? Које су оно твоје супермоћи?
Богат сам.
Програм увек постане нестабилан код овог снимка.
Дајана Принс.
Зашто ме Брус Вејн тражи?
Знаш ко смо?
Такође и знам ко си ти.
Јеси ли ти Виктор Стоун?
Био сам.
Морам да разговарам с тобом. -Разговараш.
Не, лицем у лице. Традиционална сам.
Зашто бих ти веровао?
Да сам хтела да те нападнем, то бих урадила код језера.
Изгледа да имате састанак, гђице Принс.
Било је и време да га неко одавде има.
Лицем у лице. Мало сам истраживао.
Оно што тражиш, скривено је.
Ако дође испред камере, изазива пренапон.
Обавестићу те. -То није довољно добро. -Није довољно добро?
За тебе. Не познајем те.
И не знам одакле ти дарови. -Дарови?
Нико други не може оно што ти можеш. -Не, ако су ово дарови,
зашто онда плаћам за њих? -Требаш нам, Викторе.
А можда смо и ми теби потребни. -Бићу добро и сам.
Говорила сам себи то дуго времена.
Изгубила сам некога кога сам волела некад.
Удаљила сам се од свих.
Али морала сам научити да се опет отворим.
Истина је да још радим на томе. И ако си пристао да се нађемо,
и ти радиш на томе.
Веруј ми, Викторе.
Упомоћ! Нешто је дошло с неба.
Молим вас, помозите ми!
Виски. И један за Ахаба тамо.
Пало је с неба. Чуо сам топ.
То је бес океана. -Онда су дошла... Чудовишта.
С неба. Поцепали су ми брод.
Чудовишта.
Иде на његов рачун.
Примила си јак ударац. Јеси ли добро?
Коначно. Прворођени вољене краљице Атлане.
Стани.
Молим те.
Познавала сам је.
Онда ју је једно од нас знало. -Кад су се моји родитељи борили у ратовима,
узела ме је под своје крило. -Каква светица.
Усуђујеш се да тако говориш о краљици Атлани?
Твоја краљица ме је оставила на очевом прагу и заборавила на мене.
Мајка те је оставила да ти спасе живот.
Не можеш замислити колико ју је то болело.
Колико ју је то коштало.
Али ти ниси беспомоћно дете сад. Њена дужност би била
да прати то чудовиште на површину и заустави га.
Сад, то је твоја.
Онда ће ми требати нешто од тебе.
Јури! -Остави то, никад неће прорадити.
Видим, Мајко. Видим зашто си чекала да ме позовеш.
Смрт оног Криптонца је бацила овај бојажљив свет у велики ужас.
Амазонке. Атлантиђани. Оба племена стоје, и падају, сами.
Знам, Мајко. Чекала си предуго на Јединство. Знам. Али хранићеш се.
А мој егзил ће се окончати.
Заузећу своје место међу новим боговима.
Пронађите последњу. Њена моћ ће прочистити овај свет.
За Јединство!
За Дарксајда.
Викторе.
Сероњо! -8 отмица, 6 у Метрополису, 2 овде.
Све жртве су радиле за "СТАР Лабс".
Напао их је летећи вампир. Осумњичени је био џиновски шишмиш
с огромним очњацима. -Једно од њих је било мало дете, уплашено.
Није хтело ништа да каже, али нацртало је ово.
Изгледа као... -Знам како изгледа.
Дај, бре. Мислиш да се бори против криминалаца 20 година овде
а онда оде у Метрополис и отме осморо људи?
Разговараћу с њим вечерас. -Свет је полудео, Џиме. Можда је и он полудео.
Јеси ли нашла Киборга? -Разговарали смо.
Дај му времена. Ти мора да си Бери. Ја сам Дајана.
Ћао, Бери. Ја сам Дајана. То је погрешно. Сјајно.
Значи ово је наш тим? -Да. Ово је наш тим.
Страва. То је Бет-сигнал. То је твој...
Извињавам се. То је твој сигнал. То значи да морамо ићи сад.
Да. То значи. -Страва.
Колико вас има? -Недовољно.
Осморо људи је отето из или близу "СТАР Лабса".
Ево потенцијалног извршиоца.
Парадемони. -Добро...
Демони мора да су намирисали Мајчину кутију.
Отимали су људе да открију шта они знају.
Значи ових осморо су можда још живи. -Деветоро.
Шеф "СТАР Лабса" је отет такође. -Дошао си.
Значи онда мора да је гнездо у близини.
Анализирао сам сва виђења у Метрополису, Готаму.
Нисам уочио никакав образац.
Линије на мапи се не конвергирају. -На копну.
Ова воде назад на острво Бракстон, између два града.
Готамска лука. Ово су вентилациони канали,
сви они воде у тунел из пројекта Метрополис
који је напуштен '29.
Зар стварно мислиш да...
Они су само нестали.
То је непристојно.
Где смо, Алфреде? -Острво Бракстон. Треба да сте...
директно испод вентилационог торња за тунел.
Погледајте у леву страну, треба да видите степенице.
Омогућиће вам приступ машинарници.
Дефиниши приступ. -Једно по једно.
Мост можда неће издржати.
Само ми реци истину. -Молим вас, пустите нас.
Имам породицу. -Погрешан одговор.
Људи. Због смрада вашег страха моји војници огладне.
Треба ли да их нахраним? Ти си био близу Мајчине кутије.
Мирис је на теби... -Молим вас. Имамо породице.
Зашто ми то свако понавља?
Молим вас...
Добро. Ево о чему се ради. Плашим се буба, и...
Оружја. И необично високих људи. И убиства. Не могу да будем овде.
Стварно је супер, спремни сте за борбу и остало, али...
Да будем искрен, никад се нисам борио. Ја само гурам људе и збришем.
Спаси једног. -Једног?
Спаси једну особу. -Кога?
Не причај. Не бори се. Уђи. Извуци једног. -А онда?
Иди.
Добро.
Бескорисно!
Онда ти.
Где је моја Мајчина кутија? -Пре ћу умрети него да ти кажем.
Коначно, један који не цмиздри.
Али вриштаћеш.
Тата. -Викторе.
Она те је створила. Створење хаоса.
Ја то тако не видим. -Само је питање времена.
Амазонка!
Добро. Спаси једног.
Ова је моја.
Прецењујеш себе. -Дете...
Моја секира је још умрљана крвљу твојих сестара.
Алфреде, треба ми најткролер. -Мислио сам да га никад нећете затражити.
Кролер је на путу. Укључујем даљински мод.
Да ли сте добро? -На крају ходника треба да су степенице.
Добро. -Идите! -Намерачио се на мотор промена. Његову Мајчину кутију.
Морате га задржати подаље од ње.
Одведи људе на безбедно. -Обећај ми. -Хајде!
Докрајчите је!
Извините, народе. Нисам понео мач.
Исусе. Висок је.
Значи, имаш крв старих богова у себи.
Стари богови су умрли.
Не!
Пази!
Хвала, Алфреде. Али ја ћу преузети одавде. -Познајем ли те?
Примитивна бића.
Испод чега смо сад?
Готамске луке.
Сви морате да идете. -Изведи га напоље. -Дајана, нема времена.
Такође међу мојим страховима је и дављење. -Одвлачите ми пажњу.
Мајка зове.
Дајана, хајде!
Хајде.
Мотор промена.
Је ли он збрисао? -Милионска штета на грађевинама. Ниси испао из форме.
Али лепо је видети да се добро слажеш с осталима.
Обучен као шишмиш? Свиђа ми се. -Можда је привремено.
Зашто си се предомислио?
Степенвулф. Отео је Мајчину кутију из Атлантиде.
Сад му само треба последња кутија људи. -Ако је већ нема.
Нема је.
Морамо да бежимо. -Не. Безбеднији смо овде.
Шта ће бити кад нам понестане хране? -Неко ће доћи.
Ко ће забога доћи по нас?
Ово је попут пећине.
Попут Бетпећине.
Бери!
Мој отац је то звао мотор промена.
Нашли су га Британци током Првог светског рата. Проучавали су га,
али нису могли ни да му одреде старост. Толико је стар.
Био је склоњен у страну, до ноћи кад је Супермен умро.
Онда је засјао попут божићне јелке.
Донели су га у "СТАР Лабс", где га је мој отац препознао
као перпетуалну енергетску матрицу. -То звучи кул.
Мислио сам да је то попут нуклеарне бомбе.
Мајчина кутија уништава док ствара.
То је животни циклус, али милион пута бржи.
Мој отац је мислио да је то био кључ до неограничене енергије.
Нове формуле, регенерација ћелија.
Али превише је нестална да се контролише.
Употребио је то на теби. -Доживео сам несрећу.
Требало је да умрем. Мој отац је мислио да може употребити Мајчину кутију
да реконструише уништене делове мене
помоћу неколико кибернетичких побољшања.
Уместо тога, направио је живу машину. Можда сам ја јачи од свог домаћина.
Превише. Превише живота. -Шта имаш на свом уврнутом уму?
Мишићи. Координација. Основна ћелијска целост.
Људско биће може апсорбовати само толико.
Мајчина кутија је дизајнирана да преобликује планету. -Па?
Па, шта ако си јачи од планете?
Твоје ћелије су неактивне, али не могу пропасти.
Ако си у проводном пољу, подстицај из Мајчине кутије...
Могао би га оживети.
Кртиптонски брод има амнионску комору,
која би била савршена... -Не. -Дајана. -Брусе, не.
Не знамо с каквом моћи имаш посла.
Чак и да постоји делић шансе...
Да бисмо могли оживети чудовиште? Као што је Лутор урадио?
Имамо технологију коју Лутор није ни видео... -Супермен је мртав.
Сви желимо да није. -Не знамо у каквом је стању.
Знамо да га ми не можемо оживети. Али ово је наука ван наших граница.
А томе служи наука. Да се уради оно што никад није урађено.
Да учини живот бољим. -Или да га оконча.
Технологија је као и било која друга моћ.
Без разума, без срца, она нас уништава. Ризикујеш животе.
Њихове и можда бесконачно још. -Немамо времена за испитивања.
Је ли ризично? Да. Али је неопходно. -Зашто? Због твоје кривице?
Брусе, била сам тамо. Ниси ти убио Супермена.
У неком тренутку, чак и ти мораш научити да наставиш даље.
Да ли ти је Стив Тревор рекао то?
Супермен је био светионик човечанству. Зашто ниси ти?
Ти си инспирација, Дајана. Не спасаваш само људе.
Чиниш да виде бољу верзију себе. Међутим, нисам чуо за тебе,
све док те Лутор није измамио напоље
тако што је украо слику твог мртвог дечка.
Испарила си на цео век. Зато немојмо разговарати о настављању даље.
Знаш, ако те убије, покриваћемо је.
Нема нас довољно. Свако од нас има неко своје ограничење.
И обећавам вам, Степенвулфу није битна етика.
Он покушава да спали свет. Зауставићемо га
тако што ћемо употребити његову моћ. Ову моћ,
против њега.
Слажем се.
Не свиђа ми се идеја реинтеграције с Мајчином кутијом.
Али одрадио сам прорачуне док си се понашао као сероња,
и постоји велика вероватноћа да га можемо оживети.
Да, али ми мислимо да га оживимо, у фазону:
"Јупи! Вратио се!" Не као у "Гробљу кућних љубимаца."
Изгубиш нешто кад умреш. Чак и Супермен.
Можда неће изгубити свој ум.
Можда хоће своју душу. -За то имам план за непредвиђене ситуације.
Ако се пробуди и ти будеш прво што ће видети... Требаће ти такав план.
Било је забавно док није потрајало.
Могла ме је зауставити. Буквално сам је изазивао.
Не разумем зашто је изазивате.
Мораћемо појачати сигнал, да га пребацимо на звучнике у бетмобилу.
Сад мењате тему. -Имам план за непредвиђене ситуације.
Дајана је била у праву за ризик.
Ако план пође по злу, увешћемо тешку артиљерију. -Али то није...
То је веома тешка артиљерија. Имате тим овде.
Супермен је могао окупити овај тим боље него ја.
Његова снага... -Није битно колико сте јаки.
Или које способности можда имате. -Он је био више човек него што сам ја.
Живео је у овом свету. Заљубио се, запослио се.
Упркос свој тој моћи.
Свету је потребан Супермен.
А тиму је потребан Кларк. -А шта Кларку треба?
Можда је спокојан. -Преболеће то.
КЛАРК ДЖОЗЕФ КЕНТ
Могу урадити ово много брже. Само...
Је ли чудно што ми ово изгледа као непоштовање? -Да.
Сигуран си да не радимо ништа ужасно лоше
и грозно овде? -Не баш.
Зашто онда... -Јер сам видео Степенвулфа изблиза.
Приче које нам је Дајана испричала? Верујем у њих.
Али ми ћемо га зауставити. -То је план.
То је план!
Добро. Нисмо спремни за... Расистички.
Ударила те је муња, зар не? -Да. То је скраћена верзија.
А ти... -Експлозија. Пробудио сам се у лабораторији.
Ми смо несрећни случајеви. -Да, то смо ми.
Добро, не.
Приближавамо се криптонском броду. Очекивано време доласка, 30 секунди.
Овде сам због њега. -Кунем се, никад не бих... -Ућути.
СТАР Лабс досије особља Ров, Весли - војна полиција
Добро. -Добро. Добро.
Ово је чудесно. -Ово је лудо.
Сад је лудо? -Ви лудаци, боље би вам било да знате шта радите.
Добро дошли...
Лекс Лутор је спржио струјна кола док је оживљавао своје створење.
Нема довољно напона да активирамо Кутију. -Можда ја то могу урадити.
Можда је могу покренути, ако имам довољно места,
могу спровести значајну количину струје. Можда могу активирати Кутију,
ако је то оно што и даље желимо? -Морамо покушати.
Ово мора да је крај пута, стога сам на позицији.
Мајчина кутија је спремна. Мораш је напунити чим додирне течност.
Пет. -Пет... -Дајана је у праву. Ово је лоша идеја.
Четири. -Четири. -Три.
Три. -Два.
Два.
Један.
Вратио се.
Он није добро.
Скенира нас. -Шта?
Артуре, опусти се. Адреналин ти расте. -Јер он није добро.
О, не. Треба ли да се поклонимо? Или да покажемо стомаке?
Викторе? -Викторе, престани.
Срање! -Шта то радиш? -Викторе!
То је одбрамбени систем мог оклопа. -Не. -Јачи је од интерфејса.
Не могу га контролисати. -Викторе, не! -Викторе!
Размишљај о нечему лепом, Викторе.
Кал-Ел, немој!
Збуњен је, не зна ко је. -"Гробље кућних љубимаца."
Артуре, морамо га обуздати.
Мој је.
Кал-Ел, последњи сине Криптона, сети се ко си.
Реци ми ко си...
Кларк...
Тебе знам.
Молим те не терај ме да ово радим.
Алфреде, треба ми тешка артиљерија...
Ти си ово урадио. -Морао сам. -Не дајеш ми да живим.
И не дајеш ми да умрем. -Потребан си свету.
Али да ли си ти њему потребан?
Реци ми...
Крвариш ли?
Кларк.
Кларк. Молим те.
Молим те.
Молим те, само иди.
Важи? Идемо. Да...
Да. Нешто сигурно крвари.
Мајчина кутија.
Он има последњу.
Довео си нас овде.
Сетио си се.
Ово је дом.
Лепо миришеш.
Зар нисам и пре?
Немој то да радиш. -Управо смо разбуцани.
А Степенвулф има трећу кутију. -Наћи ћемо их.
Ако су кутије близу једна друге, постојаће неки пренапон енергије.
А Степенвулф ће их држати негде где се неће моћи регистровати.
Без интернета, без сателитског покривања. -То ограничава потрагу.
Недовољно. -Не можеш их пронаћи,
или можда не желиш.
Артуре. -Да, оно је био сјајан начин да се отарасиш Супермена.
Друже, не радим ово намерно. -Да. Јер не можеш контролисати машину.
Је ли ово лош тренутак да споменем свој шећер у крви?
Веома сам гладан...
Викторе, можеш пронаћи кутије.
Делиш њихову енергију. Знам да је застрашујуће, али ако потонеш,
обећавам ти да ћемо те извући.
Само држите Малог Сиренаша подаље од мене док радим.
Бери, потражи Алфреда у шпајзу. Онда се врати, повежи се на мрежу.
Сви нек проверавају туђи посао. Слушај,
само сам хтео, ако можеш да пренесеш сугестију у водени...
Знаш... Да ли разговараш с рибама?
Вода разговара. -Наравно.
Ако је струја чудна, показаћу пут. -Добро.
Стани. Дозволи мени.
Мало је ван места.
Чинило се да је Кларк делио твоје мишљење што се тиче његовог буђења.
Могао те је убити. -Био сам спреман да се трампим.
А довођење Лоис Лејн? -Сећаш ли се шта си ми рекла за срце у хангару?
Кладим се да си мислила да нисам слушао.
Хвала.
Знаш да не можеш ово радити довека. -Једва да могу радити и сад.
Степенвулф. То је посао.
То је мој посао. А нисам га радила.
Реаговала сам. Нисам водила.
Оно што си рекао за Стива Тревора... -Није требало да ме се тиче. Извини.
Ти си ме форсирао да предводим тим. Али због вођа људи гину.
Борила сам се... Увек.
Кад је требало. Али да водиш, да станеш на чело
и кажеш људима: "Ово је вредно вашег живота?"
Кад је твоја кривица...
Сви они су Стив Тревор.
Ако преживимо вечерас, можеш остати међу сенкама заувек.
Обучена као шишмиш. Чак ми неће ни сметати.
Ако преживимо ноћ.
Јеси ли добро?
Довео си нас овде, али једва да си провео минут у кући.
Знам. То је...
Само што сам изашао из ковчега.
Како је било
вратити се?
Стресно.
Хоћу рећи, искрен да будем... Чудно,
на много начина. Али, углавном само... -Нисам била јака.
Нисам...
Био би веома разочаран у мене. Нисам била...
Лоис Лејн, посвећени репортер. Само сам...
Нема везе.
Ја сам идиот који је отишао. Али сад сам се вратио.
И исправићу ствари.
Звала си маму? -Наравно.
Хвала.
Надала сам се да ће ти требати дужи опоравак.
Зашто? -Јер те сад морам натерати да одеш.
Брус. -Потребан си му.
Мислим да је у питању судбина света. Био је прилично напет.
Претпостављам да му дугујем услугу.
Да. Али немој да умреш.
И ја ћу добити ексклузивну причу. -Да, госпођо.
То си стварно ти? -Стварно сам ја, мама.
Коначно.
Слава Јединству.
Три као једна.
Слава Мајци ужаса.
Је ли Степенвулф тамо? -Само мало.
Извињавам се. Позарнов. Северна Русија.
Нуклеарна централа. Дошло је до топљења језгра пре 30 година.
Било је неких покушаја поновног насељавања у близини али тешко иде.
Ко бира овакво место за живот?
Људи који немају куда другде. Ако Земља почне да се мења,
њих ће прво докачити. -Колико имамо?
Неколико сати. -Транспортер неће летети толико брзо.
Хоће за мене.
Јединство доводи све 3 кутије у савршену синхронизацију.
Његова моћ расте све док не може бити обуздана.
Али ако могу изазвати кашњење између кутија,
чак и за наносекунду, његова енергија ће се разлити. Формираће петљу.
И оне ће се између себе хранити. -То је све? Само ћемо их раздвојити?
Просто као пасуљ? -Раздвајање кутија ипак ће изазвати огроман пренапон.
Ја морам бити тамо. Али ви треба да размислите да се склоните.
Уз тебе смо док не буде било готово. -Искрено, бићемо мртви много пре тога.
И знате шта?
Баш ме брига. То је часна смрт. Али морамо зауставити Степенвулфа.
Нема Супермена. Ти немаш моћи.
Без увреде. Овај тип можда ради за непријатеља. Не знамо.
Ти се саплићеш о своја стопала и моја.
Ти си божанствена. И жестока...
И јака. И... Знам да смо ратовали с Амазонкама, али
то је било пре мог рођења. Знате шта? Не желим да умрем.
Млад сам. Хоћу да радим многе ствари. Имам осећај...
Нисам стварно пригрлио море а ни копно. Самотњак сам читавог живота.
Али бити део нечег већег, попут овог...
Можда се плашим јер ми је суђено да...
Мислим да је то било дивно.
Писнеш ли о овоме, и упознаћеш сваки шкамп којег знам.
Ништа нисам чуо након, "Сви ћемо умрети."
Нек дођу.
Ја ћу уништити онај торањ и деактивирати штит у виду куполе.
Ви се побрините за Степенвулфа. Не чекајте ме. Само одрадите посао.
Добро, Алфреде. Спремни смо за емитовање?
Иду сви ваши омиљени хитови.
Хајде, пратите ме, проклети инсекти.
Долазе. Долазе сви.
Можда нисмо добро размислили о овоме.
Рашчишћава поље. -Неће издржати 3 минута.
Онда их искористимо.
Ја ћу да предводим.
Одлазе!
Тата! -Хајде! Сви сместа излазите!
Критично оштећење.
Кучкин сине.
Нема на чему.
Ово није план. -Не, господине Вејне,
то је тим. -Криви даму.
Ми смо хтели да те оставимо, али она је инсистирала.
Значи твој генијални потез је да умреш? Стварно си полудео.
Нисам ја понео вилу.
Вожња још није готова. -Мој човек.
Да ли је ово освајање? Скривање од борбе?
Не. Сви ви сте моји...
Хвала на превозу. -Нема на чему. Можеш ли ово?
Ови створови наставиће да долазе. -Добро.
Ти буди техничка подршка, а ја сам задужен за бубе.
Хајде да то одрадимо.
То! То је одвратно.
Хвала.
Ово је...
Ово је много.
Видиш ли?
У каквом год средишту да сте, шири се километрима.
Сателити показују да цивили иду на исток. Неће преживети.
Бери... Мораш да одеш у шетњу.
Боже, надам се да је ово исток.
Ниси достојан да пипнеш Мајку.
Она је моћ. А моћ
је једини закон.
Сви они су преслаби да виде истину. -Па...
Верујем у истину. Али такође сам велики обожавалац правде.
Тако је.
Криптонче.
Како да помогнем? -Купићемо му мало времена
тако да може спречити ону кутију да уништи сав живот на Земљи. Надамо се.
Знао сам да ме ниси оживео јер ме готивиш. -Ја не...
Цивили. -Бери је кренуо... -Превише их је.
Хајде.
Добро. Ово је сигурно исток.
Спораћу. -Изазов прихваћен.
Ја ћу оне с десне стране.
У реду је. Држи се.
Достојевски!
Да ли вас овај тип и даље мучи?
Супермене! Морамо раздвојити ова чуда.
За пар секунди, видећеш њено отварање.
Нека нежељена последица? -Велика.
Али мислим да можемо изаћи на крај. -Добро.
Јер волим да будем жив. -Као и ја.
Кларк.
Повлачим реч. Хоћу да умрем.
Човече, прсти на ногама ме боле.
Не разумем физику како то да ме прсти боле.
Деца. Радим с децом.
Да ли сте видели шта се дешава напољу?
Ја сам крај светова. Ко сте ви,
да ми пркосите?
Овај свет ми с правом припада!
Никад нећете...
Не! Ово је немогуће!
Препознајеш ли тај смрад?
Страх.
Не! Оставите ме!
Склоните се од мене! Наређујем вам!
Не!
Не... Побићу вас!
Све ћу вас побити!
Тако је!
Драго ми је што нисам пропустио ово. -И мени.
Да. Сад јој је драго.
Хвала, Брусе. Не могу ти се довољно захвалити за то што си урадио.
Направио сам грешку. То је све.
Како си повратио кућу од банке? -Купио сам банку.
Целу банку? -То ти је за мене попут рефлекса,
не знам.
Шта је? -То је најгори посао који можеш добити
у криминалистичкој лабораторији, али...
Ово је само први корак. Добио сам препоруку од пријатеља.
Ово је попут правог посла? -Тако је.
Браво!
Тама. Најцрња тама
није одсуство светлости.
То је убеђење да се светлост никад неће вратити.
Мора да има 45 м. -Мора да има.
Велики округли сто. Шест столица.
Тамо. -С простором за још више.
С простором за још више.
Али светлост се увек враћа, да нам покаже познате ствари.
Дом. Породицу.
И ствари сасвим нове. Или дуго превидене.
Показује нам нове могућности. И изазива нас да их јуримо.
Да. И Џони Менаско је главни.
Он је одрадио посао у Билбау пре 2 године. Као и складиште у Кројдону.
Белгијанац. -Да. Белгијанац.
Овог пута, светлост је обасјала наше хероје. Изашло је из сенки
да нам каже да нећемо опет бити сами.
Наша тама је била дубока, и изгледало је да је прогутала сву наду.
Али ови хероји су били овде све време, да нас подсете да је нада стварна.
Да је можете видети.
Само морате погледати...
Горе к небу.
ИМА ЈОШ...
Не могу ти описати колико сам ти захвалан за ово.
Са задовољством, Бери.
И сам сам радознао. -Да. И ово није такмичење, знаш?
Па... Јесте такмичење.
Али не меримо ко је већи мушкарчина. -Али ако победим, испадаш из тима.
Не... Ако ја победим...
Брус је рекао нешто о томе да нас све мораш одвести на "бранч"?
То је окрутно. То је издаја. Погодило ме је то.
Добро. Али ако ја победим, могу свима разгласити. -Договорено.
На коју обалу? -Никад нисам видео Тихи океан.
Који је у том смеру, јер... Сунце, и оно је...
Превео: Бамбула