Traducerea ddbdio
Sincronizarea BD: killyou
Uneori, cred că sunt blestemat.
Pentru ceva ce s-a întâmplat înainte chiar de a mă naşte.
Ştii, cu mult timp în urmă, a fost această familie.
Papá..., el a fost muzician.
El şi familia lui ar fi cântat şi ar fi dansat
şi ar fi fost mulţumiţi cu ceea ce aveau.
Dar el a mai avut un vis.
Să cânte pentru lume.
Şi într-o zi...
a plecat cu chitara sa...
şi nu s-a mai întors niciodată.
Şi Mamá...
Ea nu a avut timp să-l plângă pe muzicianul fugar.
După alungarea oricărei urme de muzică din viaţa ei...
a găsit o cale de a-şi susţine fiica.
Şi-a suflecat mânecile...
şi a învăţat să facă pantofi.
Ar fi putut face bomboane.
... sau artificii.
Sau lenjerie sclipicioasă pentru luptători.
Dar nu...
A ales să facă pantofi.
Apoi şi-a învăţat fiica să facă pantofi.
Mai târziu, şi-a învăţat ginerele...
Apoi au fost incluşi şi nepoţii.
Pe masură ce familia îi creştea, tot aşa îi creştea şi afacerea.
Muzica i-a despărţit familia.
Dar pantofii i-au ţinut pe toţi împreună.
Vedeţi... femeia aceea...
a fost străstrăbunica mea...
Mamá Imelda.
A murit cu mult înainte de a mă naşte.
Dar familia mea încă îi spune povestea...
în fiecare an de Día de los Muertos de Ziua Morţilor...
Şi fetiţa ei? E străbunica mea, Mamá Coco.
Hola, Mamá Coco.
Ce mai faci, Julio?
De fapt, numele meu este Miguel.
Mamá Coco are probleme cu memoria.
Dar, oricum e plăcut să vorbesc cu ea.
Deci, îi povestesc aproape totul.
Alergam aşa.
Dar acum alerg aşa, este mult mai rapid.
Şi câştigătorul este... luptătoarea Coco!
Am o gropiţă pe această parte, dar nu şi pe partea asta.
Gropiţă, fără gropiţă. Gropiţă, fără gropiţă.
Miguel, mananca mancarea.
Bunica mea, este fiica lui Mamá Coco.
O, eşti slab ca o crenguţă. Mai ia ceva.
Nu, mulţumesc.
Am întrebat dacă mai vrei tamales.
D-da?
Asta am şi crezut că ai spus!
Bunica conduce casa la fel cum a făcut-o Mamá Imelda.
Fară muzică!
¶ Chiar dacă viaţa... ¶
Fară muzică!
Cred că suntem singura familie din Mexic care urăşte muzica.
Şi familia mea nu e deranjată de asta.
Dar eu...
Întoarce-te la prânz, Mijo.
Te iubesc, mamă!
Nu sunt ca restul familiei mele.
- Hola, Miguel. - Bună.
- Mulţumesc frumos! - Pentru nimic, Miguel!
He-hei, Dante!
Şezi.
Jos.
Rostogoleşte-te.
Scutură-te.
Salut cu pumnul.
Bun băiat, Dante!
Ştiu, n-ar trebui să iubesc muzica.
Dar nu e vina mea.
Este a lui.
Ernesto de la Cruz.
Cel mai mare muzician din toate timpurile.
Chiar aici, în această piaţă, tânărul Ernesto de la Cruz
a făcut primii lui paşi spre a deveni
cel mai iubit cantareţ din istoria Mexicului.
A început find un nimeni din Santa Cecilia, ca şi mine.
Dar când cânta...
făcea oamenii să se îndrăgostească de el..
A jucat în filme.
Avea cea mai tare chitară.
Putea zbura!
Şi a scris cele mai bune cântece.
Dar cel mai mult mi-a plăcut...
¶ Aminteşte-ţi de mine ¶
¶ Deşi trebuie să-ţi spun la revedere ¶
¶ Aminteşte-ţi de mine ¶
¶ Să nu te facă să plângi ¶
¶ Chiar dacă sunt departe ¶
¶ Te păstrez în inima mea ¶
¶ Îţi cânt un cântec secret ¶
¶ În fiecare noapte când suntem despărţiţi ¶
¶ Deşi trebuie să călătoresc departe ¶
¶ Aminteşte-ţi de mine ¶
¶ De fiecare dată când auzi o chitară tristă ¶
¶ Ştiind că sunt cu tine în singurul fel în care pot fi... ¶
¶ Până când vei fi din nou în braţele mele ¶
A trăit viaţa la care toţi visează...
¶ Aminteşte-ţi de mine ¶
Până în 1942.
Când a fost zdrobit de un clopot uriaş.
Vreau să fiu ca el.
Câteodată, mă uit la de la Cruz...
şi am acest sentiment...
Ca şi cum am fi într-un fel conectaţi
Aşa cum a putut el să cânte muzică...
poate într-o zi, aş putea şi eu!
Dacă nu ar fi fost familia mea.
Ay, ay, ay, muchacho!
Poftim?
Ţi-am cerut să-mi faci pantofii, nu povestea vieţii tale.
Oh, da, scuze.
Nu pot să vorbesc nimic despre asta acasă, aşa că...
Dacă aş fi în locul tău,
Aş lua-o direct către familia mea şi le-aş spune:
"Hei, sunt un muzician. Împăcaţi-vă cu asta!"
N-aş putea spune niciodată asta.
Eşti muzician, nu?
Nu ştiu.
Vreau să spun, eu chiar cânt pentru mine.
Ah! De la Cruz a devenit cel mai bun muzician din lume
ascunzându-şi abilităţile sale grozave?
Nu!
A păşit în acea piaţă
şi a cântat cât a putut de tare!
Uite, uite, se pregătesc pentru deseară.
Concursul muzical pentru Día de Muertos.
Vrei să fii ca eroul tău? Ar trebui să te înscrii!
Nu. Familia mea ar înnebuni!
Uite, dacă eşti prea speriat, atunci, rămâi să faci pantofi.
Hei, ce spunea de la Cruz întotdeauna?
"Profită de moment?"
Arată-mi ce ştii, muchacho.
O să fiu primul tău public.
Miguel!
Ah!
Bunica!
Ce faci aici?
Um... oh... uh...
Lăsă-l pe nepotul meu în pace!
Dońa, te rog! Tocmai ce îmi făcea pantofii.
Îţi cunosc şmecheriile, mariachi.
Ce ţi-a spus?
Îmi arăta doar chitara.
Să-ţi fie ruşine!
Nepotul meu este un mic
îngeraş, puiuţ, dulceaţă!
Nu are nevoie de muzica ta, mariachi.
Stai departe de el.
Sărăcuţul de tine!
E bine, dragule.
Ştii că sunt locuri mai bune decât acesta.
O să vii acasă. Acum.
De câte ori ţi-am spus?
Piaţa aia e plină cu cântăreţi.
Da, Unchiu' Berto.
Nu, nu, nu, nu, nu.
Hei, şterge-o. Pleacă!
E doar Dante.
Niciodată să nu botezi un maidanez.
Nu mai scapi de el.
Acum, adu-mi pantoful.
Ţi-am găsit fiul în Mariachi Plaza.
Ay, Miguel?
Ştii ce crede Bunica cu privire la piaţă.
Doar lustruiam pantofi.
Pantofii unui muzician.
Dar piaţa e acolo unde circulă pantofii.
Dacă bunica spune: "Gata cu piaţa", atunci e gata.
Dar cum rămâne cu seara asta?
Ce e în seara asta?
Ei bine, are loc acest show de talente.
- Şi am crezut că aş putea... - Să te înscrii?
Poate?
Trebuie să ai talent ca să fii într-un show de talente.
Ce o sa faci? O să lustruieşti pantofi? Oh!
Este Día de los Muertos. Nimeni nu merge în altă parte.
În seara asta familia este totul.
Camera Altarului. Haide.
Nu te uita aşa la mine.
Día de los Muertos este acea noapte unică a anului
în care strămoşii noştri pot veni să ne viziteze.
Le punem fotografiile lor pe altar
astfel încât spriritele lor să poată veni.
Acest lucru este foarte important.
Dacă nu le punem, nu vor putea veni.
Am preparat toată mâncarea asta.
Am aranjat lucrurile aşa cum le iubeau când erau în viaţă, dragă.
Toate astea pentru a putea aduce familia laolaltă.
Nu vreau să te furişezi cine-ştie-pe-unde.
Ha! Unde te duci?
- Am crezut că am terminat. - Ei, Dios mío.
A fi parte din această familie înseamnă să fi AICI pentru familie.
Nu vreau să te văd că sfârşeşti ca şi...
Ca Papá a lui Mamá Coco?
Să nu mai pomeneşti niciodată numele lui!
E mai bine să fie uitat.
- Dar tu eşti cea care... - Ei, tttch!
- Eu doar... - Tchsshh!
- Dar... - Tchshh.
- Eu... - Shhh.
Papá?
Papá e acasă?
Mamá, calmează-te, calmează-te.
Papá se întoarce acasă?
Nu, mamă, e bine. Sunt aici.
Cine eşti tu?
Ay... odihneşte-te, mamă.
Sunt dură cu tine pentru că îmi pasă, Miguel.
Miguel?
Ay.
Ce o să ne facem cu băiatul ăsta?
Ha ha ha, ai dreptate.
Este exact ceea ce are nevoie.
Hah!
Oh, tu eşti. Intră.
Haide, Dante. Grăbeşte-te.
O să mă bagi în bucluc, băiete.
Mă poate auzi cineva.
Îmi doresc ca cineva să vrea să mă audă.
În afara de tine.
Iah, bine!
Perfect.
Trebuie sa cânt.
Trebuie să joc.
Muzica, este... nu e numai în mine.
Este fiinţa mea.
Când viaţa mă coboară.
Cânt la chitară.
Restul lumii poate urma regulile, dar...
eu trebuie să-mi urmez inima.
Iah.
Ştii acel sentiment...
ca un cântec ce pluteşte în aer
şi e doar pentru tine?
¶ Un sentiment atât de apropiat ¶
¶ Ai putea să te întinzi şi să-l atingi ¶
¶ N-am ştiut niciodată ¶
¶ Că aş putea dori ceva atât de mult ¶
¶ Dar e adevărat ¶
Trebuie să ai credinţă, soră.
Oh, dar Padre, nu va asculta niciodată.
Va asculta MUZICA!
¶ Doar o melodie, doar o melodie ¶
¶ Are puterea de a schimba inima ¶
Nu subestima niciodată puterea muzicii.
Dar tatăl meu,
nu-mi va permite niciodată.
Nu mai vreau să cer nimănui permisiunea.
Când simţi că e momentul tău,
nu trebuie să-l laşi să treacă.
Trebuie să profiţi de el.
Seńor de la Cruz,
ce a însemnat pentru dvs. să profitaţi de moment?
A fost nevoie să cred în visul meu.
Nimeni nu mi l-ar fi dat de-a gata.
Depindea de mine să-l văd atins.
Să-l strâng în mână...
şi să-l fac să devină realitate.
Nu o să mă mai ascund, Dante.
Trebuie să profit de moment.
Voi cânta în Mariachi Plaza chiar dacă asta mă va termina.
Día de los Muertos a început!
Nu, Nu, Nu, Nu, Nu.
Trebuie să facem o cărare clară.
Petalele vor îndruma strămoşii noştri către casă.
- Mamá! - Huh!
Unde să punem masa asta?
În curte, dragilor.
Vrei să o punem lângă bucătărie?
Da, alături de cealaltă.
Bagă-te dedesubt!
Miguel?
Nimic.
Mamá, Papá, eu...
Miguel, Bunica ta are...
cea mai grozavă idee.
Toţi am decis...
că e timpul să te alături nouă în atelier!
Ce?
Gata cu lustruitul pantofilor.
Îi vei face, în fiecare zi, după şcoală.
Oh, Miguelitititito
o să continui tradiţia familiei.
Şi de Ziua Morţilor!
Strămoşii tăi ar fi atât de mândri.
Vei face huaraches (sandale mexicane) ca şi Mătuşa Victoria.
Şi pantofi de lux la fel ca Papá Julio.
Dar dacă nu sunt destul de bun să fac pantofi?
Ay, Miguel.
Ai familia aici ca să te ghideze.
Eşti un Rivera.
Şi un Rivera este?
Un pantofar...
până la capăt.
Ăsta e băiatul meu!
Haha! Berto! Trebuie să sărbătorim!
Mm, mm, mm, muah!
Dante!
Nu, Dante, opreşte-te!
Hă!
Ah!
Nu, Nu, Nu, Nu, Nu!
Nu.
Chitara lui De la Cruz?
Ah?
Papá?
Mamá Coco.
E papá Ernesto de la Cruz?
Papá! Papá!
Haha!
Papá, Papá!
Este EL!
Ştiu cine a fost străstrăbunicul meu!
Miguel, dă-te jos de acolo.
Tatăl lui Mamá Coco a fost Ernesto de la Cruz!
Despre ce vorbeşti?
Voi fi muzician!
Ce sunt toate astea?
Ai secrete faţă de propria ta familie?
E timpul ăla care îl tot petrece în piaţă.
Îi umple capul cu tot felul de fantezii prosteşti.
Nu este o fantezie.
Bărbatul acela era Ernesto de la Cruz.
Cel mai mare muzician al tuturor timpurilor.
N-am ştiut niciodată nimic despre acest om.
Oricine ar fi fost, totuşi şi-a abandonat familia.
Nu acesta este viitorul fiului meu.
Papá, ai spus că familia mea mă va călăuzi.
De la Cruz este familia mea.
Sunt făcut să cânt muzică.
Niciodată! Muzica acelui om a fost un blestem.
Nu o să permit asta.
- Dacă aţi fi... - Miguel.
Îţi vei asculta familia.
GATA CU MUZICA!
Măcar ascultă-mă cum cânt.
Gata cu discuţia.
Vrei să sfârşeşti ca omul acela?
Să fii uitat?
Scos de pe altarul familiei tale?
Nu-mi pasă dacă sunt sau nu pe un altar stupid.
- Ha! - Ha!
- Nu! - Mamá!
Aşa.
Nu e chitară...
nu e nici muzică.
Oh, haide.
Te vei simţi mai bine după ce vei lua masa împreună cu familia ta.
Nu vreau să mai fiu în această familie!
Miguel, Miguel!
Vreau să cânt în Plaza.
Ca de la Cruz.
P-pot să mă înscriu?
Ai vreun instrument?
Nu, dar dacă pot împrumuta o chitară.
Muzicienii trebuie să-şi aducă propriile instrumente.
Dacă găseşti o chitară, puştiule, am să te trec pe listă.
Iertaţi-mă, puteţi să-mi împrumutaţi chitara?
Îmi pare rău, muchaco.
Aveţi vreo chitară de rezervă?
Nu.
Am nevoie de o chitară doar pentru puţin.
Şterge-o de aici, puştiule.
Străstrăbunicule.
Ce ar trebui sa fac?
"Profită de moment"
Nu, Nu, Nu, Nu. Dante, opreşte-te.
Taci, Şşşş.
Îmi pare rău.
Seńor de la Cruz.
Te rog, nu te supăra.
Eu sunt Miguel.
Străstrănepotul tău.
T-trebuie să împrumut asta.
Familia noastră crede că muzica e un blestem.
Nici unul dintre ei nu înţelege. Dar ştiu că tu ai fi înţeles.
Mi-ai fi spus să-mi urmez calea inimii.
Să profit de moment.
Deci, dacă nu e o problemă din partea ta...
O să cânt în Piaţă.
La fel cum ai făcut-o tu!
Ce?
Ce se întâmplă?
Cineva a furat chitara lui de la Cruz.
Fereastra e spartă, uite!
Bine, cine e acolo?
Îmi pare rău, nu e ceea ce pare.
De la Cruz este...
Ha!
Nu e nimeni aici!
- Miguel! - Mamá!
Miguel, vino acasă!
Dios mio, băiete! Eşti bine?
Lasă-mă să te ajut.
Mulţumiri. Eu...
- Aaa! - Aaa!
Aah!
Ai o problemă?
- Aah! - Aah!
Uite cât de mare a crescut.
Uh! Dante?
Poţi să mă vezi?
Stai! Ce se întâmplă?
Dante! Dante!
Îmi pare rău, îmi pare rău.
Miguel?
- Miguel? - Miguel?
E-eşti aici!
Aici aici.
Şi ne poţi vedea?
Miguelitititito!
Adu-mi aminte cum de te cunosc?
Suntem familia ta, mijo (dragă).
Mătuşa Rosita?
Si.
Papá Julio?
Bună ziua!
Mătuşa Vic... toria?
Nu pare complet mort.
Nu e nici complet viu, de asemenea.
Avem nevoie de Mamá Imelda.
Ea ştie cum să rezolve aşa ceva.
Oye!
Este Mamá Imelda!
Nu a reuşit să treacă!
E blocată...
Pe partea cealaltă!
Unchiu' Oscar?
Unchiu' Felipe?
Oh, hei, Miguel.
Am sentimentul că asta are legătură cu tine.
Dar dacă Mamá Imelda nu poate să vină la noi...
Atunci o să mergem noi la ea!
- Ce? - Să mergem!
Uau.
Haide, Miguel, e... e în regulă.
Dante?
Dante!
Dante, aşteaptă!
Trebuie să rămâi cu mine, băiete.
Nu ştii...
Unde...
Deci ăsta nu e un vis,
Chiar sunteţi cu adevărat acolo.
Ai crezut că nu suntem?
Nu ştiu.
Am crezut că putea fi unul dintre acele lucruri născocite...
pe care adulţii le spun copiilor...
cum sunt... vitaminele.
Miguel, vitaminele sunt ceva real.
Ei bine, acum mă gândesc că ar putea fi.
Aaaa!
Mija, nu e frumos să te holbezi...
Aaaa, Sfinte...
Ăştia sunt...?
Alebrijes! (Spirite bune)
- Dar sunt... - Alebrijes adevărate.
Creaturi spirituale.
Ei îndrumă sufletele în călătoria lor.
Aveţi grijă unde călcaţi, fac caca peste tot.
Bine aţi venit în Ţara Morţilor.
Vă rugăm să pregătiţi ofrandele pentru reintrare.
Bine aţi revenit.
Aveţi ceva de declarat?
Ceva churros, de la familia mea.
Minunat!
Dacă întâmpinaţi probleme legate de călătorie...
Agenţi de la Departamentul de Reunire a Familiei
sunt disponibili pentru a vă putea ajuta.
Următoarea familie, vă rog.
Fotografiile voastre sunt pe altarul (ofrenda) fiului vostru.
Să aveţi o vizită plăcută.
- Gracias. - Gracias.
Şi nu uitaţi să vă întoarceţi înainte de răsăritul soarelui.
Bucuraţi-vă de vizită!
Următorul?
Fotografia ta se află pe altarul dentistului tău.
Bucură-te de vizită.
Mulţumesc.
Următorul?
Da, sunt eu, Frida Kahlo.
N-ar trebui să sărim peste scaner?
Sunt pe aşa de multe altare
încât asta va deregla aparatul ăsta.
Uau, ca să vezi.
Se pare că nimeni nu ţi-a pus fotografia...
"Frida"?
Ei bine, când am spus că sunt Frida, chiar acum...
Aia...
... a fost o minciună.
Şi îmi cer scuze pentru că am făcut asta.
Fără fotografie pe altarul cuiva, nu treci podul.
Ştii ceva?
Am să mă strecor direct. Nici nu vei şti că am dispărut.
Haha!
Aproape... dincolo...
Doar puţin... mai departe...
Uf.
Hopa sus.
Bine, Bine, cui îi pasă?
Pod de flori idiot!
Nu ştiu ce m-aş face dacă nimeni nu mi-ar pune fotografia.
Următorul?
Oh, vino dragă, e rândul nostru.
Bun venit înapoi, amigo.
Ceva de declarat?
D-de fapt...
Da.
Hola.
Apel către Marta Gonzalez Ramos...
Marta Gonzalez Ramos...
Raportaţi la nivelul şapte.
Uau.
Îmi lipseşte nasul.
Hai, ajută-ne, amigo.
Trebuie să ajungem la o grămadă de altare în seara asta.
Nu o să vă vizitaţi fosta dvs. soţie, Stanley,
de Día de Muertos.
Doresc să vorbesc cu o persoană din conducere.
Îmi pare rău, seńora, aici zice că
nimeni nu ţi-a pus fotografia.
Familia mea întotdeauna, dar întotdeauna mi-a pus fotografia în altar
Acea cutie diavolească nu îţi spune nimic altceva decât minciuni.
Mamá Imelda?
Oh, familia mea.
Nu m-au lăsat să traversez podul.
Spune-i acestei femei şi cutiei ei diavoleşti
că fotografia mea este în ofrenda (altar).
Ei bine, n-am reuşit niciodată să ajungem până la ofrenda.
Ce?
Am fugit...
um...
Ha! Miguel?
Mamá Imelda.
Ce se întâmplă aici?
Sunteţi familia Rivera?
Ei bine, sunteţi blestemaţi.
Ce?
Día de los Muertos e noaptea în care oferi morţilor...
... dar tu ai furat de la morţi.
Dar nu am furat chitara.
Chitară?
A fost a stră-străbunicului meu.
Ar fi dorit să fie a mea.
Ah, ah, ah! Nu vorbim despre muzicianul ăsta.
E mort pentru familia asta.
Voi... sunteţi toţi morţi.
Hapciu!
Îmi pare rău, uh, al cui alebrije este acesta?
Ăsta e Dante.
Sigur nu arată ca un alebrije.
Arată ca un câine bătrân.
Sau ca un cârnat scăpat de cineva într-o frizerie.
Orice ar fi, eu sunt - hapciu!
Teribil de alergic.
Dar Dante nu are păr deloc.
Nici eu nu am nas şi totuşi iată-ne aici.
Hapciu!
Dar nimic din toate astea nu poate explica de ce nu am putut trece.
Oh...
Mi-ai luat fotografia de pe ofrenda?
A fost un accident.
Cum îl trimitem înapoi?
Ei bine, din moment ce este o chestiune de familie...
Singurul mod de a îndepărta un blestem de familie este...
... obţinerea binecuvântării familiei.
Atât?
Obţine binecuvântarea familiei
şi totul ar trebui să revină la normal.
Dar trebuie s-o faci până la răsărit.
Ce se întâmplă la răsărit?
Vai de mine, mâna ta!
Ha!
Ooo, Miguel. Nu te pot lăsa să leşini.
Dar nu vă faceţi griji.
Familia ta e aici.
Poţi obţine binecuvântarea chiar acum.
Floarea Morţilor, Floarea Morţilor.
Aha!
Scuze, seńora.
Oh.
Acum, te uiţi la cel în viaţă şi îi pronunţi numele.
Miguel.
A nimerit-o.
Acum spui: "Îţi dau binecuvântarea mea".
Îţi dau binecuvântarea mea.
Îţi dau binecuvântarea mea să te întorci acasă...
Să-mi pui fotografia înapoi pe ofrenda...
Şi să nu mai cânţi niciodată muzică.
Ce? Nu poate face asta!
Ei bine, din punct de vedere tehnic, poate adăuga orice condiţie vrea.
Bine.
Şi apoi îi dai petala lui Miguel.
Ha!
Nu sunt schelete.
Mariachi Plaza, ţine-te că vin.
Două secunde şi deja ţi-ai încălcat promisiunea.
Nu e corect, e viaţa mea în joc.
Ai avut-o deja pe a ta.
Papá Julio, îţi cer binecuvântarea.
Mătuşa Rosita?
Oscar?
Felipe?
Mătuşa Victoria?
Nu îngreuna situaţia, băiete.
Te duci acasă aşa cum vreau eu, sau deloc.
Chiar urăşti muzica aşa de mult?
Nu te voi lăsa să urmezi aceeaşi cale pe care urmat-o şi el.
Aceeaşi cale urmată de el.
El face parte din familie.
Ascult-o pe Mamá Imelda.
Se gândeşte doar la binele tău.
Fii rezonabil.
Scuze, trebuie să merg până la toaletă.
Revin imediat.
Ah, ar trebui oare să-i spunem
că nu sunt toalete în Ţara Morţilor?
Să mergem.
Avem o familie care caută un băiat viu.
Vreau să fiu muzician, am nevoie de binecuvântarea unui muzician.
Trebuie să-l găsesc pe străstrăbunicul meu.
Stai, muchaco.
Ha!
L-am găsit pe băiatul ăla!
Scuzaţi-mă. Scuzaţi-mă, oameni buni.
Scuzaţi-mă.
Oh.
Dante.
Deranjarea liniştei.
Fuga din faţa unui ofiţer.
Purtarea de sprâncene false.
Asta e ilegal?
Foarte ilegal.
Ar trebui să te îndrepţi, amigo.
Amigo?
Oh, ce plăcut e să te aud că-mi spui aşa pentru că
tocmai am avut o Zi a Morţilor foarte urâtă
şi chiar mi-ar prinde bine un prieten acum.
Şi prietenii se ajută între ei.
Ascultă, du-mă peste pod deseară...
şi n-o să-ţi pară rău.
Îţi place de la Cruz?
Suntem prieteni vechi...
Pot să-ţi fac rost de locuri în faţă la show-ul răsăritului.
O să te conduc în culise. O să-l poţi întâlni.
Trebuie doar să mă laşi să traversez podul.
Ar trebui să te închid pentru tot restul vacanţei.
Dar tura mea aproape s-a terminat...
Vreau să-mi vizitez familia care e în viaţă.
Aşa că te las să scapi doar cu un avertisment.
Pot cel puţin să-mi recuperez costumul?
Ăă... nu.
Puştiule.
Hei.
Hei!
Chiar îl ştii pe de la Cruz?
Cine vrea să... ah! Ah! Eşti viu!
Da, sunt în viaţă.
Şi dacă vreau să mă întorc în Ţara celor Vii...
Am nevoie de binecuvântarea lui de la Cruz.
Asta e ciudat de specific.
Este străstrăbunicul meu.
El este stră-stră-stră-... ce?
Iah.
Stai, stai, stai, stai...
Stai, stai...
Ha!
Stai, nu, stai, stai, stai...
Stai, stai...
Stai, stai, stai, stai...
Da! Te întorci în Ţara celor vii!
Ştii ceva? Poate că nu e chiar...
Nińo, nińo, te pot ajuta.
Mă poţi ajuta. Putem să ne ajutăm unul pe celalalt.
Dar cel mai important e că tu mă poţi ajuta.
- Miguel! - Ha!
- Eu sunt Héctor. - Drăguţ.
Aşteaptă-mă, copile!
Ay! În felul ăsta, o să moară!
Am nevoie de ajutorul spiritului meu...
Pepita.
La cine e petala atinsă de Miguel?
Aici... f-frumos spirit.
Hei, hei, stai nemişcat.
Uită-te în sus, uită-te în sus. Să vedem, să vedem.
Uită-te în sus, în sus!
Bine.
Ei. Ta-daa!
Mort ca un mâner de uşă.
Ascultă, Miguel. Locul acesta funcţionează pe baza amintirilor.
Când cineva îşi aminteşte bine de tine, îţi pune fotografia...
şi vei putea să treci podul
şi să-i vizitezi pe cei vii de Ziua Morţilor.
Mai puţin eu.
Nu poţi să treci?
Nimeni nu mi-a pus vreodată fotografia.
Dar tu poţi schimba asta!
Ăsta eşti tu?
Ei, Frumuşel, nu?
Deci, mă duci la străstrăbunicul meu...
... şi când ajung acasă să îţi pun fotografia?
Eşti atât de deştept!
Da! O idee bună, da!
şi trebuie să trec podul cât mai repede. Cum ar fi în seara asta.
Deci, n-ai pe altcineva din familie aici?
Cineva un pic mai... accesibil?
Mm... nu.
Nu mă forţa, puştiule.
Trebuie să ai pe altcineva din familie.
Numai pe de la Cruz.
Dacă nu mă poţi ajuta, o să-l găsesc şi singur.
Oh, bine, bine, puştiule. Bine, bine.
Te duc la străstrăbunicul tău.
Nu o să fie uşor, să ştii.
Ştii, este... este un om ocupat.
Stai, ce faci?
Merg ca un schelet. Mă integrez în peisaj.
Nu. Scheletele nu merg aşa.
Tu aşa mergi.
Ba nu.
Încetează!
Uau!
" Răsăritul Spectacular al lui Ernesto de la Cruz "?
Grozav!
Ah, în fiecare an, străstrăbunicul tău
face acest spectacol tâmpit ca să marcheze sfârşitul Zilei Morţilor.
Aa, şi tu ne poţi băga înăuntru!
Păi...
Hei, ai spus că ai bilete în primul rând!
Asta...
a fost o minciună.
Îmi cer scuze pentru asta.
Calmează-te, puştiule, te voi duce la el.
Cum?
Pentru că, se întâmplă să ştiu unde face repetiţiile.
Oh.
Ar fi bine să ai rochia mea, Hector.
Hola, Ceci!
Ay!
Hola.
Ceci!
Am pierdut rochia.
Ah, rochia mea!
Trebuie să îmbrac 40 de dansatoare până la răsărit.
- Şi mulţumită ţie... - Ceci, Ceci...
- Am o Frida mai puţin. - Ceci...
... în numărul de deschidere. - Dante.
Dante!
Nu ar trebui să umblăm pe aici.
Dante! Vino aici!
Tu! Cum ai ajuns aici?
Mi-am urmărit doar...
Ooo! Puternicul câine Xolo!
Ghidul spiritelor rătăcitoare.
Şi al cui spirit l-ai călăuzit la mine?
Nu cred că e un ghid pentru spirite.
A-a-a! Spiritele din această lume poate lua multe forme.
Sunt la fel de misterioşi pe cât sunt puternici.
Sau poate că e doar un câine.
Vino! Am nevoie de ochii tăi.
Vei fi publicul.
Întuneric!
Şi din întuneric...
O papaya uriaşă!
Dansatoarele ies din papaya.
Şi dansatoarele...
Sunt toate eu!
Şi merg să bea din laptele mamei lor.
Care este un cactus. Dar care de asemenea sunt eu!
Şi laptele ei nu este lapte...
ci lacrimi.
Este prea evident?
Cred că... e exact atât de evident cât e nevoie.
I-ar prinde bine puţină muzică.
Oh, cum ar fi dacă ai face...
Tun-Tun-tun-Tun-Tun?
Oh, şi după asta ar putea merge...
Darala-darala-darala-darala Ueee?
Şi cum ar fi dacă totul ar fi învăluit de foc?
Da! Foc peste tot!
Inspirat.
Tu. Ai spiritul unui artist.
Dansatoarele ies. Muzica dispare. Luminile se sting.
Şi Ernesto de la Cruz intră în scenă.
Haa?
Căntă câteva melodii. Soarele răsare. Toată lumea aplaudă.
Scuze, dar unde este adevăratul de la Cruz?
Ernesto nu face repetiţii.
E prea ocupat cu petrecerea mondenă din vârful turnului.
Puştiule, nu poţi să fugi aşa de mine.
Haide, nu mai deranja celebrităţile.
Ai spus că străstrăbunicul meu va fi aici.
E la jumătate de oraş distanţă, ţinând o petrecere uriaşă.
Ticălosul. Cum să nu participi la propria ta repetiţie?
Dacă sunteţi prieteni aşa de buni, cum de nu te-a invitat?
E străstrăbunicul tău. Cum de nu te-a invitat pe tine?
Hei, Gustavo! Ştii ceva despre petrecerea asta?
E cea mai tare!
Dar dacă nu sunteţi pe lista de invitaţi, nu veţi intra niciodată,
Cârnaţ!
Hei, e Cârnaţ!
Ah-ha, foarte amuzant, băieţi. Foarte amuzant.
Cârnaţ?
Tipul ăsta e faimos.
Hai, hai. Întreabă-l cum a murit.
Nu vreau să vorbesc despre asta.
S-a sufocat cu un cârnaţ!
Nu m-am sufocat, da? M-am intoxicat...
ceea ce e cu totul altceva.
De asta nu-mi plac muzicienii.
O turmă de idioţi înfumuraţi!
Hei, şi eu sunt un muzician.
- Eşti? - Păi...
... dacă chiar vrei să ajungi la Ernesto...
ar fi un concurs de muzică la Plaza de la Cruz.
Câştigătorul va cânta la petrecere.
Nu, nu, nu, puştiule! Eşti nebun dacă crezi că...
Trebuie să primesc binecuvântarea străstrăbunicului.
Ştii de unde pot face rost de o chitară?
Ah... Ştiu un tip.
L-ai găsit, Pepita? L-ai găsit pe băiatul nostru?
O urmă!
E cizmă Rivera.
- Mărimea 37! - Şi jumătate.
- Talpă striată. - Miguel.
De ce naiba vrei să fii muzician?
Străstrăbunicul meu e muzician.
Care şi-a petrecut viaţa maimuţărindu-se pentru nişte străini?
Bleah! Nu, nu, mulţumesc, nu.
Ce ştii tu?
Deci, cât de departe e chitara asta?
Aproape am ajuns.
Păstrează ritmul, puştiule, haide!
Vărul Héctor!
Hei! Băieţii ăştia!
Héctor!
Hei, unchiu', ce faci?
Oamenii ăştia sunt toţi din familia ta?
Eh... da, într-un fel.
Suntem toţi din cei fără fotografii sau fără altar.
Fără o familie la care să megi acasă.
Eşti aproape uitat, înţelegi?
Deci, ne spunem reciproc "văr" sau "unchi" sau... în orice alt fel.
- Hector! - Mătuşa Chelos! Hei!
Mulţumesc frumos.
Păstraţi-mi şi mie ceva.
Chicharrón e pe aici?
În bungalow. Nu ştiu dacă are chef de vizitatori.
Ah, cui nu-i place o vizită de la vărul Héctor?
Ha!
Noapte bună, Chicharrón.
Nu vreau să-ţi văd faţa aia de prost, Héctor.
Haide, e Ziua Morţilor.
Ţi-am adus o mică ofrandă.
Pleacă de aici!
Aş pleca Chich, dar chestia e...
că eu şi prietenul meu Miguel...
trebuie să-ţi împrumutăm chitara.
- Chitara mea? - Da.
Preţioasa şi iubita mea chitară?
Promit că o vom aduce imediat înapoi.
Ca atunci când ai promis că îmi aduci înapoi dubiţa?
Eh...
- Sau mini-frigiderul? - Oh, să vezi...
Sau şerveţelele mele bune, ori lasso-ul, ori femurul meu?!
Nu, nu ca atunci.
Unde mi-e femurul...?
Oh, oh.
Eşti bine, amigo?
Dispar, Héctor.
Simt deja asta.
Nu aş mai putea să cânt la chitară chiar dacă aş vrea.
Tu, cântă-mi ceva.
Ştii că nu mai cânt, Chich.
Chitara e pentru puşti.
O vrei?
Trebuie s-o meriţi.
Ay, doar pentru tine, amigo.
Ceva anume?
Ştii piesa mea favorită, Hector.
¶ Ei bine, toţi o ştiu pe Juanita ¶
¶ Ochii ei, fiecare altă culoare ¶
¶ Cu dinţii afară... ¶
¶ Şi bărbia înăuntru ¶
¶ Şi ea... ¶
¶ - îşi târâie articulaţiile pe podea ¶
Nu astea sunt cuvintele.
Sunt copii de faţă.
¶ Părul ei este ca un tufiş... ¶
¶ Ea stă cu picioarele crăcănate ¶
¶ Şi dacă nu aş fi fost atât de urât ¶
¶ Poate că mi-ar fi dat o şansă ¶
Îmi evocă amintiri.
Gracias.
Stai, ce s-a întâmplat?
A fost dat uitării.
Când nu mai rămâne nimeni în lumea viilor, care să-şi amintească...
de tine, dispari din această lume.
Noi o numim "Moartea Finală".
Unde a plecat?
Nimeni nu ştie.
Dar eu l-am cunoscut.
Mi-aş fi putut aminti de el... când mă întorceam.
Nu, nu funcţionează aşa, puştiule.
Amintirile noastre...
Trebuie să fie transmise de cei care ne cunosc în viaţă.
În povestirile pe care le spun despre noi.
Dar nu a rămas în viaţă nimeni pentru a transmite povestea lui Chich.
Hei, se întâmplă tuturor în cele din urmă.
Haide, de la Cruzito, ai un concurs câştigat.
Mi-ai spus că urăşti muzicienii.
Nu ai spus niciodată că şi tu eşti.
Cum crezi că ţi-am cunoscut străstrăbunicul?
Obişnuiam să cântăm împreună.
Eu l-am învăţat tot ce ştie.
Nu mai spune?!
Ai cântat cu Ernesto de la Cruz?
Cel mai mare muzician din toate timpurile?
Oh! Oh, eşti amuzant.
Cu cele mai mari sprâncene ale tuturor timpurilor, poate.
Dar muzica lui, nu, nu e chiar aşa.
Nu ştii despre ce vorbeşti.
Bine aţi venit în Plaza de la Cruz.
Să înceapă show-ul, puştiule.
Poftiţi la tricouri, figurine.
Bunvenit tuturor!
Cine e gata pentru ceva "música"?
Este o bătălie a formaţiilor, amigos.
Câştigătorul va cânta pentru însuşi maestrul...
... Ernesto de la Cruz la sărbătoarea din această seară!
Ăsta e biletul nostru, puştiulică.
Să înceapă competiţia!
Deci, care e planul? Ce vei cânta?
Cu siguranţă, "Aminteşte-ţi de mine".
Nu, nu asta. Nu.
Haide, este cel mai popular cântec.
Ah, e prea popular.
¶ Aminteşteţi de mine, deşi trebuie să călătoresc departe ¶
¶ Aminteşteţi de mine... ¶
¶ Să nu te facă să plângi ¶
Ce zici de... Poco Loco?
Da! Ăsta este un cântec.
De la Cruzito! Eşti în standby.
Los Chachalacos, voi urmaţi.
Los Chachalacos!
Eşti întotdeauna aşa nervos înaintea unui spectacol?
Nu ştiu. N-am mai cântat până acum.
Ce? Ai spus că eşti muzician!
Eu sunt! Adică, eu... voi fi.
- Ay! - După ce câştig.
Ăsta e planul tău?
Nu, Nu, Nu, Nu. Trebuie să câştigi, Miguel.
Viaţa ta depinde la propriu de câştigarea concursului.
Şi nu ai mai făcut asta niciodată?
- Mă duc eu. - Nu, nu!
- Trebuie ca eu să fac asta. - De ce?
Dacă nu pot ieşi pe scenă şi să cânt un singur cântec...
cum aş putea să mă numesc muzician?
Ce contează?
Pentru că nu vreau doar să obţin binecuvântarea lui de la Cruz.
Trebuie să dovedesc că...
... sunt demn de ea.
Oh, e un sentiment atât de frumos.
Într-un moment atât de prost ales!
Bine! Bine, bine, bine.
Vrei să cânţi? Atunci, trebuie să CÂNŢI!
În primul rând, trebuie să te relaxezi.
Să scapi de nervi.
Acum, arată-mi cât de tare poţi să ţipi.
Cât de tare pot să ţip?
Haide, strigă. Dă-i drumul.
Haooeyy-he-he-hei!
Oh, te face să te simţi bine.
Bine, acum, e rândul tău.
Aa-EH.
AEH...
Ay...
Ay... ay...
Ay ay... ay.
Haide, puştiule.
De la Cruzito! E rândul vostru!
Miguel, uită-te la mine. Hei, hei, uită-te la mine.
Haide să mergem!
Poţi să faci asta.
Captează-le atenţia şi nu lăsa să scape!
Héctor...
Fă-i să te asculte, puştiule. Poţi s-o faci.
De la Cruzito!
Arriba-Ba! Hei!
Eh...
Ce face? De ce nu cânta?
Aduceţi înapoi câinele cântător!
Ah!
Aah-Aaah-aaayy!
¶ Ce culoare are cerul? ¶
¶ Dragostea mea, dragostea mea ¶
¶ Îmi spui că e roşu ¶
¶ Dragostea mea, dragostea mea ¶
¶ Unde să-mi pun pantofii? ¶
¶ Dragostea mea, dragostea mea ¶
¶ Tu spui, "puneţi-i pe cap!" ¶
¶ Dragostea mea, dragostea mea ¶
¶ Mă faci "poco loco" (puţin nebun) ¶
¶ puţintel nebun ¶
¶ Felul în care mă laşi să ghicesc ¶
¶ Cum dau din cap şi aprob ¶
¶ Consider ca pe o binecuvântare ¶
¶ Că sunt doar puţin nebun ¶
Nu e rău pentru un tip mort.
Nici tu nu eşti chiar rău, dolofanule.
Aşa!
E aproape. Găseşte-l.
¶ Nebunul care mă faci să fiu ¶
¶ E doar puţin nebun ¶
¶ Simţul care-ţi lipseşte ¶
¶ Libertăţile pe care le ţi le iei ¶
¶ Mă fac să-mi tremure capul ¶
¶ Eşti doar un "poco loco" ¶
Numero uno, Miguelito!
Aah-Haa-haaoo!
Yyyy-aaayy-aaayy!
Căutăm un copil viu.
În jur de doisprezece ani?
Aţi văzut un băiat viu?
¶ - Pu-ţi-ţi-ţi-ţi-ţi... ¶
¶ ţi-ţi-ţi-ţin nebun! ¶
Aaoah-aah-aah!
Hei! Ţi-a ieşit bine!
Sunt mândru de tine.
Aşa!
Hei, unde te duci?
Trebuie să plecăm de aici.
Ce? Eşti nebun! Suntem pe punctul de a câştiga chestia asta.
Doamnelor şi domnilor...
Am un anunţ urgent.
Fiţi atenţi după un băiat viu.
Răspunde la numele de Miguel.
Mai devreme în seara asta, a fugit de la familia sa.
Ei vor doar să-l trimită înapoi în Ţara celor Vii.
Stai, stai, stai.
Ai spus că de la Cruz a fost singurul din familia ta.
Singura persoană care te-ar putea trimite acasă.
Mai am alţii în familie, dar...
Puteai să-mi iei fotografia înapoi tot timpul ăsta?
Dar ei urăsc muzica. Am nevoie de binecuvântarea unui muzician.
- M-ai minţit! - Oh, tu vorbeşti.
Uită-te la mine, sunt dat uitării, Miguel.
Nici nu ştiu dacă o să rezist toată noaptea.
Nu o să-mi ratez singura şansă de a trece peste pod
pentru că tu vrei să trăieşti o fantezie muzicală stupidă.
- Nu e stupidă. - Te duc la familia ta.
- Dă-mi drumul. - Îmi vei mulţumi mai târziu.
Nu vrei să mă ajuţi. Îţi pasă doar de tine.
Ţine-ţi fotografia ta idioată. - Nu!
Nu, Nu, Nu! - Stai departe de mine!
Nu!
Hei, puştiule?
Unde ai dispărut?
Puştiule?
Îmi pare rău!
Întoarce-te.
Dante, taci.
Nu, Dante, opreşte-te.
Nu mă poate ajuta.
Dante, opreşte-te.
Încetează.
Lasă-mă în pace!
Nu eşti un ghid al spiritelor, eşti doar un câine prost.
Şterge-o de aici!
Este el!
E băiatul acela viu!
Am auzit de el, uite!
Trăieşte.
Oh!
Aah!
Nonsensul acesta se termină acum, Miguel!
Îţi dau binecuvântarea mea şi te duci acasă.
Nu vreau binecuvântarea ta.
Miguel! Stop!
Întoarce-te!
Miguel!
Încerc doar să-ţi salvez viaţa.
Îmi distrugi viaţa.
Ce?
Muzica e singurul lucru care mă face fericit.
Şi tu... vrei să-mi iei asta.
Nu vei înţelege niciodată.
¶ - Şi deşi mă va costa viaţa, Llorona ¶
¶ - Nu voi înceta să te iubesc ¶
Credeam că urăşti muzica.
Oh, dar am iubit-o.
Îmi amintesc de acel sentiment.
Când soţul meu cânta la chitară şi eu cu vocea.
Şi nimic altceva nu conta.
Dar când am avut-o pe Coco...
brusc, a apărut în viaţa mea ceva care conta mai mult decât muzica.
Am vrut să impun nişte reguli.
El dorea să cânte pentru publicul din lumea întreagă.
Fiecare dintre noi am făcut un sacrificiu pentru a obţine ceea ce ne-am dorit.
Acum, tu trebuie să faci o alegere.
Dar nu vreau să aleg vreo parte.
De ce nu poţi să fii de partea mea?
Asta ar trebui să facă familia.
Să te susţină.
Dar tu n-o vei face niciodată.
Să vă simţiţi bine.
Oh, cât e de interesant!
Oh, El Santo!
Sunt un mare fan.
Te superi dacă...?
Vă mulţumesc, seńor.
Invitaţia?
E în regulă, sunt străstrănepotul lui Ernesto.
Heh.
Scuzaţi, domnilor.
Hei, hei, băieţi, este Poco Loco!
Ai fost înflăcărat în seara asta.
Şi voi!
Hei, de la muzician la muzician, am nevoie de o favoare.
Câştigătorii competiţiei. Felicitări, băieţi.
Multumesc băieţi.
Oh.
- Hei, bucură-te de petrecere, micuţule muzician. - Gracias.
Ooh.
Uite, e Ernesto.
De la Cruz.
Seńor de la Cruz!
Scuzaţi-mă.
Seńor de la Cruz!
Seńor de la...
Când simţi că e momentul tău, nu trebuie să-l laşi să treacă.
Trebuie să profiţi.
Suntem aproape acolo, Dante.
Seńor de la Cruz!
Seńor de la...
Dar ce putem face? E fără speranţă.
Trebuie să ai credinţă, soră.
Oh, dar Padre, nu va asculta niciodată.
El va asculta muzica.
Rrrr-aaoo-aaoo-ke-Aahh!
¶ Doamnelor şi domnilor ¶
¶ Bună seara. Noapte bună ¶
¶ Doamnelor şi domnilor ¶
¶ Să fiu cu voi în seara asta ¶
¶ Îmi aduce bucurie. Ce bucurie! ¶
¶ Pentru că muzica este limbajul meu ¶
¶ Şi lumea e familia mea ¶
¶ Pentru că muzica este limbajul meu ¶
¶ Şi lumea e familia mea ¶
¶ Pentru că muzica este limbajul meu ¶
¶ Şi luuumea e familia mea ¶
¶ Pentru că muzica este lim.. ¶
Ah!
Eşti bine, copile?
Ha!
E-eşti tu.
Tu eşti băiatul ăla.
Cel care a venit din Ţara celor Vii.
Tu... Ştii despre mine?
Despre tine vorbesc toţi.
De ce ai venit aici?
Sunt Miguel.
Străstrănepotul tău.
Am un străstrănepot?
Am nevoie de binecuvântarea ta.
Ca să mă pot întoarce acasă şi să fiu muzician ca tine.
Restul familiei noastre...
nu ar asculta.
Dar... speram ca tu să o faci.
Băiatul meu, cu un talent ca al tău...
cum aş putea să nu ascult?
Haha! Am un străstrănepot!
Uite, e Frida!
Da, eu sunt, Frida Kahlo.
Este o onoare, Seńora.
Mulţumesc.
Hei, Negrete, Infante.
L-aţi cunoscut pe străstrănepotul meu?
Străstrănepotul meu!
E viu şi e muzician, de asemenea.
Gropiţă, fără gropiţă. Gropiţă, fără gropiţă.
Fără gropiţă.
Pentru prietenia noastră. Haha!
Aş putea muta cerul şi pământul pentru tine, mi amigo. Salut!
Otravă!
Ştii, mi-am făcut singur toate cascadoriile.
¶ Deşi trebuie să-mi iau rămas bun, aminteşte-ţi de mine ¶
Toate astea sunt venite de la uimitorii mei fani din Ţara celor Vii.
Mi-au lăsat mai multe ofrande decât am nevoie.
Hei, ce s-a întâmplat?
E prea mult? Arăţi copleşit.
N-nu, totul este minunat.
- Dar? - Este doar...
Te-am admirat toată viaţa.
Tu eşti tipul care a reuşit.
Dar ai regretat vreodată?
Alegerea muzicii faţă de toate celelalte?
A fost greu să-mi iau rămas bun de la oraşul meu natal.
Să plec de unul singur.
Lăsându-ţi familia?
Da.
Dar, nu aş fi putut face altfel.
Nimeni nu poate nega ceea ce e destinat să fie.
Şi tu, străstrănepotul meu...
eşti menit să devii muzician.
Tu şi cu mine suntem artişti, Miguel.
Nu putem aparţine unei singure familii.
Lumea este familia noastră!
Ooh-hoo! Ooh! Au început artificiile!
În curând, petrecerea se va muta în oraş pentru spectacolul răsăritului de soare.
Ha! Miguel, trebuie să vii la spectacol!
Vei fi oaspetele meu de onoare.
- Vorbeşti serios? - Desigur, băiete.
Nu pot.
Trebuie să ajung acasă înainte de răsăritul soarelui.
Oy! Chiar trebuie să te duc acasă.
A fost o onoare.
Îmi pare rău să te văd că pleci, Miguel.
Sper să mori foarte curând.
Ştii ce vreau să spun.
Miguel...
Îţi dau binecuvântarea mea.
Am avut o înţelegere, puştiule.
Cine eşti tu? Ce înseamnă asta?
Oh, Frida. Credeam că nu o să reuşeşti să vii.
Ai spus că îmi vei duce fotografia înapoi.
Ai promis, Miguel.
Îl ştii pe... omul ăsta?
L-am întâlnit doar în seara asta.
Mi-a spus că te cunoaşte.
H... Héctor?
Te rog, Miguel.
Pune-mi fotografia.
Prietenul meu. Eşti... dat uitării.
Şi a cui vină este asta?
- Hector, te rog. - Erau cântecele mele pe care le-ai luat.
Cântecele mele cele care te-au făcut faimos.
- Ce? - Dacă voi fi dat uitării...
E pentru că nu ai spus nimănui că eu le-am scris.
E nebunie. De la Cruz şi-a scris singur toate melodiile.
Vrei să-i spui? Sau ar trebui să-i spun eu?
Hector, n-am vrut niciodată să-ţi iau meritul
Am făcut o echipă minunată, dar...
ai murit şi... eu... am cântat doar cântecele tale pentru că
Voiam să păstrez o parte din tine în viaţă.
Oh, cât de generos!
Chiar aţi cântat împreună.
Uite, nu vreau să mă cert pentru asta.
Vreau doar să faci dreptate.
Miguel îmi poate pune fotografia.
- Hector. - Şi pot trece peste pod.
Aş putea să-mi văd fata.
Ernesto.
Îţi aminteşti de noaptea în care am plecat?
Asta a fost acum mult timp.
Am băut împreună.
Şi mi-ai spus că ai muta cerul şi pământul pentru prietenul tău.
Păi, asta îţi cer acum.
Cerul si pamântul?
Ca în film?
Ce?
Ăsta-i toast-ul lui Don Hidalgo.
În filmul lui de la Cruz, "Casa de la drum".
Vorbesc despre viaţa mea reală, Miguel.
Nu, e în film.
Uite!
Asta cere un toast.
Pentru prietenia noastră! Haha!
Aş putea muta cerul şi pământul pentru tine, mi amigo.
Dar în film, Don Hidalgo pune otravă în băutură.
Salud.
Otravă!
În seara aceea, Ernesto.
Noaptea în care am plecat.
Eram pe drum de luni de zile.
M-a apucat dorul de casă şi mi-am împachetat cântecele.
Vrei să renunţi acum?
Când suntem atât de aproape să ne atingem visul?
Acesta a fost visul tău. Vei reuşi.
Nu pot face asta fără cântecele tale, Héctor.
Mă duc acasă, Ernesto.
Urăşte-mă dacă vrei. Dar hotărârea mea e luată.
Nu te-aş putea urâ niciodată.
Dacă trebuie să pleci, atunci... să închinăm un pahar înainte.
Pentru prietenia noastră.
Aş putea muta cerul şi pământul pentru tine, mi amigo.
Salud!
M-ai condus la gară.
Dar am simţit o durere în stomac.
Am crezut că a fost de la ceva ce am mâncat.
Poate că era acel cârnat, prietene.
Sau ceva ce am băut.
M-am trezit mort.
Tu...
... m-ai otravit!
Confunzi filmele cu realitatea, Héctor.
În tot acest timp, am crezut că a fost doar ghinion.
N-aş fi crezut că ai putea...
că tu...
Cum ai putut?
Hector!
Paza! Paza!
Mi-ai luat totul!
Şobolanule!
Aveţi grijă de el.
Nu se simte bine.
Am vrut doar să mă întorc înapoi acasă!
Nu! Nu!
Îmi cer scuze.
Unde rămăsesem?
Ai vrut să-mi dai binecuvântarea.
Da... ah... Da.
Miguel...
Reputaţia mea... este...
foarte importantă pentru mine.
Nu mi-ar place să te gândeşti...
Că l-ai ucis pe Héctor pentru melodiile lui?
Nu crezi asta.
Tu?
Eu... Nu... Toată lumea ştie că tu eşti... tipul cel bun.
Papá Ernesto... Binecuvântarea mea?
Paza!
Luaţi-l pe Miguel. Îşi va extinde şederea aici.
Ce?
Dar fac parte din familia ta!
Şi Héctor a fost cel mai bun prieten al meu.
Succesul nu vine gratuit, Miguel.
Trebuie să fii dispus să faci tot ce e nevoie...
profită de momentul tău.
Ştiu că înţelegi.
Nu! Nu!
Să mergem!
Nu!
Aah!
Ajutor!
Poate cineva să mă audă?
Vreau să merg acasă!
Ha?
H-Héctor?
- Puştiule? - Oh, Hector!
Ai avut dreptate.
Ar fi trebuit să mă întorc la familia mea.
- Hei hei hei. - Mi-au spus să nu fiu ca de la Cruz.
- Dar nu am ascultat. - E în regulă.
Dar le-am spus că nu-mi pasă dacă îşi aduc aminte de mine.
Că nu-mi pasă dacă sunt sau nu pe altarul ăla stupid.
Hei, puştiule, e în regulă.
E bine.
Le-am spus că nu-mi pasă.
- Hai! Oh! - Hector!
Hector?
Ea...
... mă dă uitării.
Cine?
Fiica mea.
Ea e motivul pentru care ai vrut să treci podul.
Doream doar să o văd din nou.
N-ar fi trebuit să părăsesc Santa Cecilia.
Aş vrea să-mi pot cere scuze.
Aş vrea să-i pot spune că Papá încerca să vină acasă.
Că a iubit-o atât de mult.
Coco a mea.
Coco?
Unde?
De unde ai luat asta?
Asta e meu Mamá Coco.
Asta e Mamá Imelda a mea.
Ăsta eşti...
Tu?
Suntem...
- ...familie? - Familie?
Întotdeauna am sperat să o văd din nou.
Că i-a fost dor de mine.
Poate mi-a pus fotografia.
Dar nu s-a întâmplat niciodată.
Ştii care e cea mai rea parte?
Chiar dacă nu am văzut-o niciodată pe Coco în lumea celor vii...
M-am gândit că măcar într-o zi, o voi vedea aici.
Să-i dau cea mai mare îmbrăţişare.
Dar ea e ultima persoană care îşi aminteşte de mine.
În momentul în care va părăsi lumea viilor...
Tu vei dispărea.
Din lumea asta.
Nu vei ajunge niciodată să o vezi.
Vreodată...
Ştii...
I-am compus o dată o melodie.
Îl cântam în fiecare seară.
La aceiaşi oră.
Nu conta cât de departe eram.
Ce n-aş da să i-o pot cânta.
O...
ultimă...
dată.
¶ Aminteşte-ţi de mine ¶
¶ Deşi trebuie să spun la revedere ¶
¶ Aminteşte-ţi de mine ¶
¶ Să nu te facă să plângi ¶
¶ Chiar dacă sunt departe ¶
¶ Te păstrez în inima mea ¶
¶ Îţi cânt un cântec secret ¶
¶ În fiecare noapte când suntem despărţiţi ¶
¶ Aminteşte-ţi de mine ¶
Papa!
¶ Deşi trebuie să călătoresc departe ¶
¶ Aminteşte-ţi de mine ¶
¶ De fiecare dată când auzi o chitară tristă ¶
¶ Ştiind că sunt cu tine... ¶
¶ în singurul fel în care pot fi... ¶
¶ Până când vei fi din nou în braţele mele ¶
¶ Aminteşte-ţi... ¶
¶... de mine ¶
Ţi-a furat chitara.
Ţi-a furat cântecele.
Tu ar trebui să fii cel pe care lumea şi-l aminteşte.
Nu de la Cruz.
Nu am scris "Remember Me" pentru lume.
Am scris-o pentru Coco.
Sunt o scuză destul de jalnică pentru un străstrăbunic.
Glumeşti? Acum un minut, credeam că sunt înrudit cu un criminal.
Eşti o îmbunătăţire totală.
Toată viaţa mea...
a existat ceva care m-a făcut să mă simt diferit.
Şi nu am ştiut niciodată de unde provine.
Dar acum, ştiu.
Vine de la tine!
Sunt mândru că suntem o familie.
Sunt mândru că fac parte din familia lui!
Aaah-haha-ha-eei!
Ay,...aayy!
Aaah-haha-ha-aayy!
Sunt mândru că fac parte din familia lui!
Haooo-whoo-hoo!
Ho-ha-ay!
Dante?
Dante!
Este Dante!
Haha!
Imelda!
Hector.
Arăţi bine.
Dante!
Ai ştiut tot timpul că era Papa Héctor!
Eşti un adevărat ghid pentru spirite.
Cine e un ghid de spirite bun? Tu eşti!
Uau!
Haha!
Dante!
Uite-i!
Miguelito! Miguelito!
Mulţumesc, Dumnezeule!
Dragă, am fost atât de îngrijorată.
Mulţumesc cerului că te-am găsit la timp.
Şi tu...
De câte ori e nevoie să te opresc?
Imelda...
Nu vreau să am nimic de-a face cu tine. Nici în viaţă, nici în moarte.
Am petrecut decenii protejând familia de greşelile tale.
El petrece cinci minute cu tine, şi e nevoie să-l pescuiesc dintr-o gaură!
Nu eram acolo din cauza lui Héctor.
El a ajuns acolo din cauza mea.
Încerca doar să mă ducă acasă.
Nu am vrut să ascult.
Dar avea dreptate.
Nimic nu e mai important decât familia.
Sunt gata să accept binecuvântarea ta.
Şi condiţiile tale.
Dar mai întâi trebuie să-l găsesc pe de la Cruz.
Ca să iau fotografia lui Héctor.
- Ce? - Ca să o poată vedea pe Coco din nou.
Héctor ar trebui să fie pe altarul nostru.
Face parte din familia noastră.
A părăsit această familie.
Încerca să se întoarcă acasă la tine şi la Coco.
Dar de la Cruz l-a omorât.
E adevărat, Imelda.
Şi ce dacă e adevărat?
Mă laşi singură cu un copil de crescut,
şi eu ar trebui să te iert?
Imelda, eu...
Hector?
Ha!
Nu mai am timp.
Este Coco.
Te dă uitării.
Nu trebuie să-l ierţi.
Dar nu ar trebui să-l uităm.
Am vrut să te uit.
Am vrut ca Coco să te uite şi ea, dar...
E vina mea.
Nu a ta.
Îmi pare rău, Imelda.
Miguel...
Dacă te ajutăm să iei fotografia lui...
te vei întoarce acasă.
Gata cu muzica.
Familia va fi pe primul loc.
Eu... Nu te pot ierta.
Dar... te voi ajuta.
Cum ajungem la de la Cruz?
S-ar putea să ştiu o cale.
Mult noroc, muchacho.
Mulţumesc, Frida.
Ah!
Lasă-mă să te ajut cu...
Nu mă atinge.
Ştie toată lumea planul?
Găsiţi fotografia lui Héctor.
Daţi-o lui Miguel.
Îl trimitem pe Miguel acasă.
Aveţi petalele?
Acum, trebuie doar să-l găsim pe de la Cruz.
- Da? - Ah!
Nu te cunosc?
Asta e pentru că mi-ai ucis dragostea vieţii mele!
- Cine? - Vorbeşte despre mine.
Eu sunt dragostea vieţii tale?
Nu ştiu, încă sunt supărată.
Héctor? Cum ai reuşit...
Şi asta pentru că ai încercat să-l ucizi pe nepotul meu!
- Nepot? - Vorbeşte despre mine.
Tu!
Stai. Sunteţi înrudiţi cu Héctor?
Fotografia!
Eh...
După el!
Paza, ajutor!
Ai spus dragostea vieţii tale?
Nu ştiu ce am spus.
Eu asta am auzit.
Pregătiţi-vă, seńor. Intraţi în 30 de secunde.
Miguel, am luat-o!
Oh!
Grăbeşte-te, haide!
Doamnelor si domnilor!
Alesul. Singurul. Ernesto de la Cruz!
Scoate-o de pe scenă!
Cântă!
Canta!
¶ Ay ¶
¶ Din partea mea, Llorona ¶
¶ Llorona de un albastru celest ¶
¶ Din partea mea, Llorona ¶
¶ Llorona de un albastru celest ¶
¶ Chiar dacă mă va costa viaţa, Llorona ¶
¶ Nu voi înceta să te iubesc ¶
¶ M-am urcat în pinul cel mai înalt ¶
¶ Să te pot vedea ¶
¶ pentru că pinul se îndoia, Llorona ¶
¶ Văzându-te că plângi, am plâns ¶
¶ Vai de mine, Llorona, Llorona ¶
¶ Llorona de un albastru celest ¶
¶ Vai de mine, Llorona, Llorona ¶
¶ Llorona de un albastru celest ¶
¶ Chiar dacă mă va costa viaţa, Llorona ¶
¶ Nu voi înceta să te iubesc ¶
¶ Chiar dacă mă va costa viaţa ¶ - Dă-mi drumul!
¶ Llorona ¶
¶ Nu voi înceta să te iubesc ¶
¶ Ay, ay, ay! ¶
Am uitat ce simţeam.
Încă... o mai ai.
Uh-h-hum...
Oh!
Miguel, îţi dau binecuvântarea mea...
ca să mergi acasă...
Să pui fotografiile...
Şi niciodată...
... niciodată să nu mai cânt muzică.
Niciodată... să nu uiţi cât de mult te iubeşte familia.
Vei pleca acasă.
Nu pleci nicăieri!
Imelda!
Rămâi acolo! Rămâi acolo!
Toţi, rămâneţi acolo!
Nici un pas mai mult.
Dante!
Ernesto, opreşte-te!
Lasă băiatul în pace.
Am muncit din greu, Hector.
Prea din greu ca să-l las să distrugă totul.
E un copil viu, Ernesto.
E o ameninţare.
Crezi că l-aş lăsa să se întoarcă în Ţara celor Vii cu fotografia ta?
Pentru a-ţi menţine memoria în viaţă?
- Nu. - Eşti un laş!
Eu sunt Ernesto de la Cruz. Cel mai mare muzician din toate timpurile.
Héctor este adevăratul muzician.
Tu eşti tipul care l-a ucis şi i-a furat cântecele.
Ucis?
Eu sunt cel care doreşte să facă tot ce e necesar
şi să profit de moment.
Orice ar însemna asta.
Aah! Aah!
Nu!
- Miguel! - Miguel!
Îmi cer scuze, vechi prieten. Dar spectacolul trebuie să continue.
Haha!
Groaznic! Groaznic!
Groaznic!
Hahaha! Vă rog, Vă rog, familia mea!
- Criminalule! - Ieşi de pe scenă!
Orchestra, unu, doi, unu...
¶ Aminteşte-ţi de mine ¶
¶ Deşi trebuie să fiu... ¶
Hei, ciudatule!
Uite!
Ce pisicuţă frumoasă.
Ah!
Pune-mă jos!
Te rog!
Te implor! Opreşte, opreşte!
Aaah!
Aah! Aaah!
Oooh!
Oh! Nu!
Aaah!
? Unh!
Ce am pierdut?
Bun băiat, Dante.
Miguel!
Oh!
Hector!
Fotografia, am pierdut-o.
E în regulă.
Este...
Hector!
Hector?
Coco.
Nu, încă mai putem să găsim fotografia.
Miguel, e aproape de răsăritul soarelui.
Nu, Nu, Nu. Nu te pot părăsi.
Am promis că o să-ţi pun fotografia.
Ţi-am promis că o să o vezi pe Coco.
La amândoi ne expiră timpul, dragule.
Nu! Nu!
Nu te poate uita.
Am vrut doar să ştie...
că am iubit-o.
Hector!
Ai binecuvântarea noastră, Miguel.
Fără nici o condiţie.
Nu, Papa Héctor. Te rog!
Nu.
Du-te acasă.
Iţi promit! Nu-l voi lăsa pe Coco să te uite!
Iată-l!
Miguel! Stop!
Unde ai fost?
Ah! Trebuie s-o văd pe Mamá Coco, te rog!
Ha! Ce faci cu asta?
Dă-mi-o!
Miguel, opreşte-te.
Miguel! Miguel?
Miguel!
Mamá Coco?
Mă poţi auzi?
Este Miguel.
L-am văzut pe Papá al tău!
Îţi aminteşti? Papá?
Te rog.
Dacă îl uiţi.
Va dispărea.
Pentru totdeauna.
Uite. Asta era chitara lui, aşa-i?
Cu asta cânta pentru tine?
Uite, acolo este.
Papá, îţi aminteşti? Papá?
Miguel!
Mamá Coco, te rog. Nu-l uita.
Ce-i faci sărmanei femei?
E în regulă, mamă.
Ce s-a întâmplat cu tine?
Am crezut că te-am pierdut, Miguel.
Îmi pare rău, Papá.
Suntem toţi împreună acum.
Asta contează.
Nu toţi.
E în regulă, Mamita.
Miguel, cere-ţi scuze la Mamá Coco.
Mama Coco...
Ei bine, cere-ţi scuze.
Mama Coco...
Papá al tău...
Vroia să auzi asta.
Mamá... aşteaptă...
¶ Aminteşte-ţi de mine ¶
¶ Deşi trebuie să-ţi spun la revedere ¶
¶ Aminteşte-ţi de mine ¶
¶ Să nu te facă să plângi ¶
¶ Chiar dacă sunt departe ¶ - Uite!
¶ Te păstrez în inima mea ¶
¶ Îţi cânt un cântec secret ¶
¶ În fiecare noapte când suntem despărţiţi ¶
¶ Aminteşte-ţi de mine ¶
¶ Deşi trebuie să călătoresc departe ¶
¶ Aminteşte-ţi de mine ¶
¶ De fiecare dată când auzi o chitară tristă ¶
¶ Ştiind că sunt cu tine... ¶
¶... în singurul fel în care pot fi... ¶
¶ Până când vei fi din nou în braţele mele ¶
¶ Aminteşte-ţi... ¶
¶... de mine ¶
Elena?
Ce e, draga mea?
Nimic, Mamá.
Nimic.
Papá obişnuia să-mi cânte această melodie.
Te-a iubit, Mamá Coco.
Papá te-a iubit atât de mult.
I-am păstrat scrisorile.
Poezii pe care mi le-a scris.
Şi...
Papá a fost un muzician.
Când eram mică...
El şi Mamá cântau melodii atât de frumoase.
Un an mai târziu
Aminteşte-ţi de mine
Uitat.
Şi chiar aici,
este una dintre cele mai mari comori din Santa Cecilia.
Casa iubitului compozitor, Héctor Rivera.
Scrisorile pe care Héctor le-a scris fiicei sale, Coco
conţin versurile pentru toate melodiile dvs. preferate.
Nu doar "Aminteşte-ţi de mine".
Şi bărbatul ăsta e Papá Julio.
Şi ea e Mătuşa Rosita.
Şi Mătuşa Victoria.
Şi cei doi sunt Oscar şi Felipe.
Nu sunt doar poze vechi, sunt familia noastră.
Şi ei se bazează pe noi să ne amintim de ei.
¶ Spune că sunt nebun ¶ - Următorul.
¶ Sau spune-mi că sunt un prost ¶
Bucură-te de vizită, Héctor.
¶ Dar noaptea trecută părea că am visat despre tine ¶
Papá!
Coco!
¶ Când am deschis gura... a ieşit un cântec ¶
¶ Şi tu ai ştiut fiecare cuvânt ¶
¶ Şi împreună am cântat toţi ¶
¶ O melodie interpretată ¶
¶ Pe corzile sufletelor noastre ¶
¶ Şi un ritm care ne-a zguduit ¶
¶ Până la oase ¶
¶ Dragostea noastră unul pentru celălalt ¶
¶ Va trăi pentru totdeauna ¶
¶ În fiecare bătaie ¶
¶ A inimii mele mândre ¶
¶ Dragostea noastră unul pentru celălalt ¶
¶ Va trăi pentru totdeauna ¶
¶ În fiecare bătaie ¶
¶ A inimii mele mândre ¶
¶ Familia mea ¶
¶ Ascultaţi, oamenii mei ¶
¶ Cântaţi în cor ¶
¶ Să fie cunoscută... ¶
¶ Dragostea noastră unul pentru celălalt ¶
¶ Va trăi pentru totdeauna ¶
¶ În fiecare bătaie ¶
¶ A inimii mele mândre ¶
¶ Familia mea ¶
¶ Ascultaţi, oamenii mei ¶
¶ Cântaţi în cor ¶
¶ Să fie cunoscută... ¶
¶ Dragostea noastră unul pentru celălalt ¶
¶ Va trăi pentru totdeauna ¶
¶ În fiecare bătaie ¶
¶ A inimii mele mândre ¶
Traducerea ddbdio
Sincronizarea BD: killyou
Subtitrare descarcata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania