Шта сте јеле?
Имале сте хране за 2 недеље. Биле сте унутра скоро 4 месеца.
Не сећам се да смо јеле.
Шта сте мислиле колико дуго сте биле унутра?
Данима. Можда недељама.
Шта се десило Џози Радек?
Не знам. -А Шепардовој? Торенсеновој?
Мртве. -Вентресова?
Не знам.
Шта онда знате?
УНИШТЕЊЕ
Превео: Бамбула
Ово је ћелија. Као све ћелије, настала је од постојеће ћелије.
И по аналогији, све ћелије су настале од једне ћелије.
Један организам сам на планети Земљи, можда сам у универзуму.
Пре око 4 милијарде година, од једне су настале две, од две четири.
Онда 8, 16, 32. Темпо дељивог пара
постао је структура сваког микроба,
влати траве, морског створења, копненог створења и човека.
Структура свега живог и свега што умире.
Као студенти медицине, као доктори сутрашњице, ту ви ускачете.
Ћелија коју посматрамо је од тумора.
Женски пацијент, ране тридесете, узета из грлића материце.
Током следећег семестра,
изблиза ћемо проучавати канцерогене ћелије ин витро
и разговараћемо о аутофагији. -Професорка? -Ћао, Кејти.
Читала сам рад Џона Салстона синоћ.
Још имам осећај да довољно марљиво не радим. Заостајем за осталим студентима.
Све лакше пронађу. -Није тако. У реду? -Лина!
Ден. -Тражио сам те на ручку, али изгледа да никад ниси тамо.
Завршавам неки рад. -Није здраво само радити.
Хтео сам да питам.
Имаш ли планове за суботу? Неколико људи ће доћи код Саре и мене.
Баштенска забава док је време лепо.
Заправо, имам планове. -Мислим да ће бити веома забавно.
Хвала, Ден, ценим то, али кречићу нашу спаваћу...
Спаваћу собу.
Прошло је годину дана, Лина.
Дозвољено ти је да дођеш на роштиљ. То није издаја
или вређање сећања на њега.
Кречићу спаваћу собу.
Боже.
Боже. Боже!
Боже. Мислила сам да си мртав.
Заувек.
Кејн?
Нико ништа није знао о твојој јединици. Све сам контактирала.
Све које сам могла. Остали партнери су знали мало колико и ја.
Је ли то била тајна операција?
Можда. -Шта то значи, "можда"?
Добро, да, то је била тајна операција. Мислим да јесте била. -Опет Пакистан?
Не знам где је то било, или...
шта је то било. -Како је то могуће? Је ли било топло?
Је ли било снега?
Да ли су људи тамо говорили португалски, свахили, или пашту?
Пре колико си се вратио? -Не знам.
Како си се вратио? У коју базу си одлетео?
Не знам. -А остатак твоје јединице, је ли се вратио с тобом?
Мораш бити у могућности да ми кажеш нешто.
Нестао си с лица земље 12 месеци.
Заслужујем боље објашњење а не никакво. -Да ли је битно?
Кејн...
Како си дошао кући?
Био сам ван.
Ван куће? -Не.
Не, био сам ван собе.
Собе с креветом.
Врата су била отворена, и...
Видео сам тебе.
Препознао сам те.
Твоје лице.
Не осећам се добро.
Остани са мном, душо. С тобом сам.
Мушкарац, 31 година, крварење, има напад. -Остани са мном, душо. Волим те.
Душо, погледај ме. Можете ли нешто урадити?
Ви сте звали полицијску пратњу?
Полако, полако!
Излазите из возила, сместа! -Шта то радите?
Напоље! -Не пуцајте! -Напоље! Покрет!
Напоље, напоље! -О чему је реч?
Шта то радите? Не смете га померати! -Пустите га! Пустите га!
Пустите га!
ОБЛАСТ X
Мора да се осећате ужасно. То је поспаност од седатива који вам је дат.
Хајде, седите.
Ко сте ви?
Зовем се др Вентрес. Ја сам психолошкиња.
Зашто разговарам с психолошкињом?
Јесам ли у психијатријској болници? -Не. -Онда где?
Где сам? Где ми је супруг?
Служили сте у војсци 7 година.
Ја сам професорка на Џонс Хопкинсу. Хоћу да знам шта радим овде.
Ваша област истраживања је генетички програмиран животни циклус ћелије.
Где ми је супруг? -Да, волела бих да разговарамо о воднику Кејну.
Кад се вратио кући?
Хоћу да видим адвоката. -Нећете моћи да видите адвоката.
Је ли објаснио како се вратио?
Не. -Да ли вас је контактирао у било ком тренутку док је био одсутан?
Не. -Шта вам је рекао о његовој мисији кад се вратио?
Ништа. -А пре него што је отишао?
Да ли је поменуо куда иде, шта ће радити?
Он никад не говори, ја никад не питам.
Али редовно сте слали захтеве
за информацијама команданту његове јединице.
До пре 6 месеци, а онда сте престали.
Зашто? Мислили сте да је мртав? Било је време да кренете даље?
Није лако наставити даље.
Нисам.
Завршила сам с одговарањем на питања. На вас је ред.
Ваш супруг је овде.
Он је веома болестан. -У ком смислу? -Вишеструко отказивање органа.
Масивно унутрашње крварење. -Мора да је био изложен некаквој радијацији,
некаквом вирусу. Морате ми рећи где је био, шта је радио.
Могла бих му помоћи.
Религиозни догађај. Ванземаљски догађај.
Виша димензија. Имамо много теорија,
неколико чињеница. Почело је пре око 3 године.
Национални парк Блеквотер је пријавио да је светионик окружило
нешто што су назвали "светлуцање".
Један од надзорника је отишао да истражи.
Није се вратио. Догађај је проглашен тајном.
Отад, прилазили смо копном, морем,
слали смо дронове, животиње, и тимове људи. Али ништа се није вратило.
А граница се повећава. Шири се.
Досад, гута ретко насељено мочварно подручје,
које смо евакуисали под изговором изливања хемикалија,
али то неће држати воду још дуго.
За неколико месеци, биће захваћено и место где смо сад.
А онда су на реду градови, државе, и тако даље.
Рекли сте да се ништа није вратило. Али нешто јесте.
Да.
Он умире.
Да.
Морамо се договорити шта да радимо с вама.
Нећете ме пустити да идем кући?
То желите? Да одете кући?
Не. Хоћу да будем с њим.
Не разговараш са мном.
Извини.
Одлутао сам.
Размишљаш о наредној мисији?
Не. Само сам гледао у месец.
Увек је чудно видети га таквог усред дана.
Као да је Бог направио грешку. Оставио је упаљена светла у ходнику.
Бог не прави грешке. То је
некако кључно у томе кад си Бог.
Сигурна сам да прави грешке. -Знаш да слуша сад, зар не?
Узмеш ћелију, заобиђеш Хејфлик лимит, можеш спречити старење.
Хтео сам то исто рећи.
То значи да ћелија не стари, постаје бесмртна.
Наставља да се дели, не умире.
Кажу да је старење природни процес, али је заправо грешка у нашим генима.
Баш се напалим кад ми паметујеш. То је стварно секси.
Без тога, могла бих изгледати овако заувек. -Добро.
То би се могло сматрати грешком.
Ниси ми рекао куда ћеш овог пута.
Знам да је нешто чудно у вези с овом мисијом.
Зашто?
Тишина око ње је гласнија него иначе.
Тражим траг овде.
Дакле?
Бићемо на истој хемисфери.
Шта ми то говори?
Да ако изађеш напоље и погледаш горе,
гледаћемо у исте звезде. -Свеца му. -Шта је?
Шалиш ли се? -Шта је? -Мислиш да то радим док те нема?
Шта? -Мислиш да сам у башти, чезнем, гледам у небо?
Зачепи. У реду. -Да размишљам да мој вољени Кејн
гледа у исти месец. -Престани.
Мој удаљени небески пријатељу... Не. Не.
Молим те чувај мог храброг војника. -Исусе. Знаш шта? Немаш поштовања,
озбиљно, не само према својим бившим саборцима,
већ ни према председнику. -Заборавио си на заставу.
Стижем и до проклете заставе. -Мој херој.
Јеби се. -Добро.
Сама је. Зар не мислите да треба да се спријатељимо?
Очито би требало. -Важи, урадићу то.
Ћао.
Ћао. -Сметам ли? -Не, нипошто. -Добро.
Стално те виђам овде саму.
Вероватно ти је чудно или неугодно.
Донекле, ваљда. -Немој. Стварно, немој.
Људи овде спавају у положају фетуса,
гугучу. Страшно је, знаш.
Ја сам Ања. -Лина. -Драго ми је. -Такође.
Зашто не дођеш да упознаш моју екипу? Стекни пријатељице. Хајде.
Даме, упознајте Лину. -Ћао. -Ћао. -Драго ми је. -Такође.
То је Кејси Шепард, и Џози Радек. -Ћао. -Ћао. -Драго ми је.
Хоћеш ли да седнеш? -Хвала.
Први дан у "Јужном домету". -Да.
Хвала. -Нема на чему. -Све сте овде дуго?
Да, од почетка. Ја сам геоморфолог.
Тестирам магнетна поља око границе,
што је као да користиш конфете да тестираш ураган.
Ја сам овде 10 месеци. -Десет месеци. -Болничарка из Чикага.
Пробала сам се придружити НВО, али пријава ми је означена,
па ме је Јужни домет добио. -Само 2 месеца. Ја сам физичарка.
Дошла сам право с пост-докторских студија на Кембриџу.
Она је веома паметна.
Која је твоја прича, Лина? -Ја сам с Џонс Хопкинса, биологичарка.
Ето. -Биологичарка? -Рекла сам вам да је паметна. -Шта?
Кладиле смо се за твоје занимање
и Џози је типовала на биологичарку, наравно.
Ја сам типовала да си безбедњак. -А ја да ниси у вези.
Исусе. Мораш ли се сваком набацивати, без престанка?
Јебеш ти то. Под датим околностима,
могу да окушам срећу још неколико пута. -Под којим околностима?
Да, лудо као што се чини... -Лудо као што и јесте.
Идемо тамо.
Идете у Светлуцање. -За шест дана.
Вас три? -Четири. Вентресова.
Др Вентрес? -Вођа тима. -Све жене. -Научнице.
Претходни тимови су углавном били војни, стога, да.
Шта мислите да им се десило?
Постоје 2 теорије о томе шта је пошло по злу у Светлуцању.
Прва, нешто их убије. Друга, полуде и поубијају се између себе.
Један војник је успео да изађе. -Да. Водник.
Да, али чуле сте у каквом стању је био.
Кејн...
Знам зашто си ушао...
Много ми је жао.
А ја знам шта треба да урадим.
Нисте им рекли за вашу везу с водником Кејном?
Мислила сам да ће то искомпликовати ствари. -Шта?
Шта би то искомпликовало?
Зашто ви идете у Светлуцање?
Циљ мисије је доћи до наводног извора Светлуцања,
светионика, ући и прикупити податке, и вратити се.
Али мислим да то није ваш циљ мисије.
Не.
Већ неко време посматрам феномен. Профилишем добровољце.
Бирам тимове.
Они уђу, ја гледам.
Гледам га како се приближава.
Не можеш то заувек радити.
Али морате знати шта је унутра?
Да, морам.
И ја. -Значи то је компликација.
Хоћете да пођете с нама. -Не могу урадити ништа за њега овде.
Војник-научница. Умете да се борите.
Умете да учите.
Можете га спасти.
Тражили сте да се придружите мисији.
Знали сте да су све остале мисије омануле
и да је једини преживели једва преживљавао. То је био храбар избор.
Дуговала сам му.
Само покушавам да разумем шта вас је то нагнало.
Дуговала сам му...
па сам ушла.
СВЕТЛУЦАЊЕ
А онда добијемо неке праве оброке.
Шпагете. Ево Радекиних крекера од поврћа.
Кукурузни хлеб. То није толико лоше. -Коначно си будна.
Морате ми дати мало времена. Мало сам дезоријентисана. -Као и ми.
Не сећаш се постављања кампа, је ли?
Не сећам се ничега након што смо дошли до шуме. -Ни ми.
И пописале смо залихе хране.
На основу потрошене хране, овде смо барем 3 до 4 дана.
То није могуће. -То сам и ја рекла.
Народе, проверавала сам свој систем везе и опрему за навигацију.
Нормално се покрену, нема проблема с електроником, и камера ради,
али све што шаље сигнал из Светлуцања не ради.
Чак иако имамо вероватно око 20 сателита изнад нас сад,
и погледајте ово.
Остали смо без компаса, система везе, координата, и оријентира.
Знамо да смо у државном парку. Пођемо на југ, дођемо до океана,
онда можемо пратити обалу док не дођемо до зида периметра. Зар не?
Откуд знамо где је југ? -Дај, бре, Џози, знаш то.
Казаљка која показује сате усмериш к сунцу.
Поделиш на пола подручје од казаљке која показује сате до 12, југ.
Добро. Оријентисане смо.
Нисмо заиста очекивале да ће систем везе радити, је ли?
За 3 године експедиција није било радио сигнала.
Спакујмо се и кренимо. Већ смо изгубиле велики део дана.
Проверићу ово. Да нас извуче из ове проклете мочваре.
Добро. Проверимо брвнару.
Изледа као да ће се неко венчати.
Ове су веома чудно.
Зашто?
Све су тако различите.
Кад их погледаш, не би рекла да су иста врста.
Али расту из исте гранске стуктуре,
стога то мора бити иста врста. То је иста биљка.
Као да су заглавиле у континуираној мутацији. -Патолошко стање?
Да, па...
Нема сумње да би ово било патолошко стање да га видите код човека.
Џекпот. Шепардова. Средство транспорта.
Има ли нешто занимљиво унутра? -Не. Дуго је напуштена, можда чак пре...
Радекова? Радекова!
Радекова! -Дохватило ми је ранац!
Радекова!
Нешто ми је дохватило ранац! Не!
Има мој ранац!
Помозите ми око ње! -О чему је реч?
Ухвати ме за раме!
Ухвати је. Хајде.
Држим је. -У реду? Држиш ли је?
Држим је. Добро. -Добро си.
У реду је.
Седи. Помози ми око њене торбе.
Само диши. У реду је. Добро си.
Шта се десило? -Нешто у води.
Устај. Иди.
Срање! Назад!
Шепардова! Шепардова, пази!
Свеца му!
Исти случај као и код цвећа. Погледајте зубе.
Концентрични редови. Нешто овде невероватно утиче на генетику.
Ајкуле имају такве зубе, зар не? -Мислиш да је мешанац?
Не могу се укрштати различите врсте.
Лина, ово постаје тешко.
Мутације су биле суптилне у почетку.
Биле су екстремније што смо се више приближавале светионику.
Кварења облика. Дупликати облика.
Дупликати?
Еха.
Је ли могуће да су то биле халуцинације?
Питала сам се то исто. Али све смо виделе исто.
Било је попут сна.
Кошмарно. -Не увек.
Понекад је то било дивно.
Јеси ли повређена? -То је само модрица.
Мора да је то од алигатора. -Да.
Где си научила да пуцаш?
Била сам у војсци пре него што сам постала професорка. -У маринцима?
У армији. Седам година. Сад ми изгледа као да је отад прошла вечност.
Да.
Сви остали животи изгледају као да је отад прошла вечност.
Биле смо деца, била сам удата.
Кога носиш око врата? Супруга или дете? -Супруга.
И он је био у армији. Тако... Тако смо се упознали.
"Био је" у армији? Напустио је?
Погинуо у акцији.
Жао ми је што чујем то.
Морао је постојати неки разлог. -Како то мислиш?
Добровољно се пријавити за ово.
Није нешто што радиш ако ти је живот у савршеној хармонији.
Сви смо ми оштећена роба овде. Ања је трезна...
према томе је зависник. Џози носи дуге рукаве
јер не жели да видиш ожиљке на њеним подлактицама.
Покушала је да се убије? -Не, супротно,
покушала је да се осети живом.
Вентресова? -Да. Колико знамо,
без пријатеља, породице, партнера, деце. Она не прави уступке.
Ти? -Такође сам изгубила некога.
Мада није супруг. Ћерку. Леукемија.
Боже, жао ми је. На неки начин, то су 2 губитка.
Своју дивну девојчицу.
И особу каква сам некад била.
Видимо нешто овде.
Ово је био штаб Јужног домета.
Пре него што га је Светлуцање прогутало.
Још мутација. -Свуда су.
Малигне. Попут тумора.
Је ли оно стара менза? -Да.
Сместимо се тамо. Хајде.
Има кревета и ранчева. Мислите да су људи овде? -Били су овде.
Да, слажем се за прошло време.
До ђавола.
Срање.
Ово срање је тешко. Не могу да носим ово.
Лина, о чему се ради?
Народе, погледајте ово.
"Пејтон, Мејер,
Кејн, Шели." -То су били војници из последње експедиције.
Изгледа да су користили ову просторију као базу за операције.
Зашто су нека имена прецртана? -Хајде да не доносимо преурањене закључке.
Не знам, можда би требало. -Да.
Ово је план базе, зар не? -Да. -Ово је менза.
Зграда у којој се налазимо? -Да.
Мислим да су времена поред имена распоред стражарења, стога...
Ако су они бранили периметар, и ми бисмо требале. -Разумем. -Да.
Ово би можда могло да нам каже нешто.
"За оне који прате." Мислим да се то односи на нас.
Меморијска картица.
Требало би да могу да пустим ово.
Ради.
У реду?
У реду? -У реду. -Добро.
У реду. У реду. -У реду. У реду.
У реду.
Срање. Шта то ради?
Стани. Стани.
Држи га. Држи га доле.
Тамо. Тамо.
Добро, знамо шта се десило претходној групи. Полудели су.
Нешто живо је било у оном човеку. -Не.
То је била оптичка варка. -Шта?
Болничарка сам 10 година. Скупљала сам људе с пута.
Видиш уврнуте ствари. То је била оптичка варка.
Његова утроба се померала. -Не, то је био шок.
Радекова, то је био одговор на шок. -Погледај опет. -Нећу да гледам опет!
То нису била црева. То је био црв... -Добро, онда ти гледај, Шепардова!
Куда ћеш?
Куда је отишла? -Напред.
Шта је то? -Не знам.
Не желим да останем овде вечерас. -Немамо избора.
Молим те. -Хајде. -Прекасно је за данас да идемо даље.
Хајде, идемо напоље.
Лепо с твоје стране.
Зашто ниси овде?
Морам поћи дан раније. -Шта?
Стани, данас?
Одмах. -Срање. Али испланирали смо цео дан.
Хтели смо да се одвеземо у прир... -Не можемо.
Не можемо. -Можеш ли барем...
Сад значи одмах.
Да.
О чему се ради?
Заиста
те волим, Лина.
И ја волим тебе.
Мистерија се расплиће?
Нешто се расплиће. -Мислим да ти добро иде.
Добро је што Џози спава. -Да.
Уз помоћ мало седатива. -А ти? Јеси ли спавала?
Мало. Уплашена сам као и Џози.
Само то скривам боље.
Треба да обиђем Вентресову.
Да.
Зашто не спаваш? Треба да ме замениш тек у три.
Одспавала сам за ноћас. -Добро.
Погледај ово.
Овде смо ми.
А оно је светионик. Југозападно је Вил Пердју.
То је мала заједница коју смо евакуисали пре 2 године.
Треба да пођемо тамо сутра,
а онда према обали следећег јутра.
Добро.
Јеси ли добро?
Хтела сам рећи, кад ниси рекла тиму за твоју везу с Кејном,
нисам била сигурна да је то била добра идеја.
Али након што сам видела онај снимак,
да. Нисам сигурна како би реаговале на тебе.
Зашто се мој супруг доборовољно пријавио за самоубилачку мисију?
То мислиш да радимо?
Извршавамо самоубиство? -Мора да сте урадили његов профил, проценили га.
Мора да је рекао нешто.
Питаш ме као психолошкињу.
Да. -Онда, као психолошкиња,
рекла бих да мешаш самоубиство са самоуништењем.
Скоро нико од нас не извршава самоубиство.
И скоро сви ми се самоуништавамо.
На неки начин, у неким деловима наших живота. Пијемо, пушимо.
Дестабилизујемо добар посао.
Или срећан брак.
То нису одлуке, то су... То су импулси.
Заправо, ти си вероватно поткованија да објасниш то од мене.
Шта то значи? -Ти си биологичарка.
Зар није самоуништење кодирано у нама? Упрограмирано у свакој ћелији?
Шта је то било? -Не знам.
Џози, пробуди се. Хајде, буди се. Нешто се дешава.
Видиш ли нешто? -Не. -Шта се десило? Чула сам буку.
Шта је?
Нешто је прошло кроз ограду.
Кроз ограду? -Распарало ју је као од шале.
Не видим ништа. -Ни ја.
Шепардова! Шепардова!
Јеботе! -Шта се дешава? -Шта је било?
Шепардова је била поред мене. Нешто ју је одвукло.
Јеботе! Шепардова! -Срање.
Упомоћ! Помозите ми!
Шеп...
Шепардова!
Морамо се вратити назад. Морамо се вратити назад одмах. -У праву је.
Стварно? У ком смислу? -Двапут смо нападнуте.
Једну нашу смо изгубиле.
Имамо доказ да је претходни тим полудео и искасапио се међусобно.
Не знам који још разлог ти треба.
Нисмо дошли до светионика.
Још не разумемо узрок нити природу Светлуцања.
Имамо податке, опсервације, фотографије. Она има страшан снимак.
Све то чини феномен мање објашњивим, не више.
Доћи ћу до светионика, и могу да одем сама.
Ви само треба да одлучите да ли идете са мном или не.
Као да није ни приметила да је Шепардова мртва. -Луда је.
Она је луда матора кучка. И хвала на подршци, Лина.
Нисам знала да заузимамо стране. -Да. Заузимамо стране.
Добро, онда се слажем с тобом. Треба да се вратимо назад.
Добро. Сјајно. Ето. У реду?
Нас три можемо... -Само мало. Треба да се вратимо, да.
Али требало нам је, колико, 6 дана да дођемо довде? А обала је на 2 дана.
И као што је Шепардова рекла,
кад дођемо до обале, можемо је пратити до зида периметра.
Изаћи ћемо тако што ћемо ући дубље? -Да,
ако тако желиш да срочиш? -"Ако желим"?
Не, не желим.
То није нека бесмислена тактика да нас одведеш до светионика, је ли?
Не ради се о светионику, у реду?
Верујем да је обала најбоља рута за излазак.
У реду?
Лагали сте их.
Нисам знала шта је подразумевало вратити се.
Зашто би то било безбедније од ићи напред?
Нисте знали, али донели сте одлуку да наставите као да сте знали.
Вентресова је донела одлуку. -Вентресова је имала карцином.
Није имала намеру да се врати.
Знали сте да је била болесна. -Претпостављала сам.
А ви сте желели да наставите.
Да.
Јесам.
Можда је још жива. -Чисто сумњам.
Морамо бити сигурне.
Иди. -Добро.
Идем с тобом.
Ићи ћу сама.
Да ли си је нашла? -Да.
Мртва је.
Добро си? -Добро сам. Само пусти ме јеботе на миру.
Улогорићемо се овде за вечерас. Још 2 сата ходања до обале.
Овако су израсли. -То нема никаквог смисла.
Мислим да има.
У почетку сам мислила да радио таласе блокира Светлуцање,
и зато нико изнутра није могао комуницирати с базом или преко ГПС-а,
али светлосни таласни нису блокирани, преломљени су, и...
Исти случај је и с радијом. Сигнали нису нестали.
Помешани су.
Тај лист у твојој руци. Знаш ли шта би добила да га секвенцираш?
Шта? -Људске Хокс гене. -Хокс? Шта Хокс значи?
То су гени који дефинишу тело, физичку структуру.
И биљке имају облик људског тела. Руке спојене с раменима.
Ноге с куковима.
То је немогуће. -То се дешава.
Светлуцање је призма, али прелама све.
Не само светлост и радио таласе. Животињску ДНК, ДНК биљака,
целокупну ДНК. -Како то мислиш, "целокупну ДНК"?
Мисли на нашу ДНК.
Мисли на нас.
Добро. Претпостављам да је ово спаваћа соба.
Обезбедимо врата и прозоре.
Ово је била грешка.
Добро.
Проводиш више времена раздвојена од свог мужа него с њим.
Не можеш да причаш с њим о послу, а он неће да прича с тобом о свом.
И постоји јасна физичка и интелектуална повезаност између нас.
Јесам ли покрио основе?
Заборавио си да споменеш своју жену. -Ја волим своју жену.
Она је невина што се тиче овога.
Дај, бре, Лина.
О чему се стварно ради?
Мислиш да му се можда нешто десило?
Или мислиш да он зна.
То је у питању, зар не? Мислиш да је некако сазнао за нашу аферу.
Је ли сазнао? -Да.
Треба да идеш.
Не, Лина, ја... -Ден...
Не желим да разговарам нити да чујем шта имаш рећи.
Само се обуци и иди.
Не мрзиш мене већ себе.
Не, Ден, и тебе мрзим.
Ово се никад више неће десити.
Лажљива кучко!
О чему је реч? -Не.
Не можеш да поставиш то питање већ да одговориш на њега!
Брат.
Дечко.
Супруг.
Зашто нам ниси рекла?
Ти си знала. Очито.
Да ли си ти знала?
Добро.
Има 2 теорије шта је пошло по злу у Светлуцању.
Прва је да их је нешто овде убило.
Друга... је да су полудели и да су се међусобно поубијали.
Џози је умало убио алигатор, а Кас је убио медвед.
Прва теорија има смисла.
Али...
Ја нисам видела медведа.
А није ни Џози. Једине које су виделе медведа биле су Лина и Вентресова.
Ништа није потврђено. Све се темељи на њиховим речима.
Све се темељи на Лининим речима. А оно што тренутно знамо...
Оно што тренутно знамо је да је Лина лажљивица.
Зачепи јеботе!
Лина, ти си лажљивица.
Јеси ли ти убила Кас?
Јеси ли полудела?
Или мислиш да сам ја полудела и да ћемо се међусобно сјебати?
То је друга теорија.
Боже.
Кад погледам своје руке, и своје отиске прстију,
видим их како се померају.
Не могу.
Ако вас пустим,
и ви ме завежете за столицу и распорите,
хоће ли се и моја утроба померати попут мојих отисака прстију?
Али нисам ја завезана за столицу.
Ви сте.
Помозите ми!
Помозите ми! Помозите ми!
Кас?
Рекла си да је мртва. Кас! Кас, стижем!
Кас, јеси ли то ти?
Помозите ми! Помозите ми!
Помозите!
Не реагујте.
Мени!
Помозите!
Мени!
Не! Не!
Мени!
Помозите ми...
Шта то радите? -Одлазим. -Сад?
Још се није разданило. -Немам времена да чекам. Распадамо се.
Истом брзином наша тела као и умови. Зар не можеш то осетити?
Као да је почетак деменције.
Ако не дођем до светионика ускоро,
особа која је започела ово путовање
неће бити иста особа која ће га завршити.
Желим бити особа која ће га завршити.
Треба да идемо, Џози.
Колико дуго је твој муж био у Светлуцању?
Тешко је тачно рећи.
У теорији, годину дана.
То је дуго времена бити унутра и остати нетакнут.
Нисам толико сигурна да је био нетакнут.
У праву сам за преламања, зар не? -Да.
Проверила сам своју крв синоћ.
У мени је.
Биће у свима нама.
Било је толико чудно чути
глас Шепардове у устима оног створења од синоћ.
Мислим да је док је умирала, део њеног ума је постао
део створења које ју је убијало.
Замисли умирање док си уплашена и боли те,
а то је једини део тебе који преживљава.
То ми се уопште не би свидело.
Вентресова хоће да се суочи с тиме.
Ти желиш да се бориш против тога.
Али ја не желим ништа од тога.
Џози.
Џози!
Једна по једна, све су нестале, осим вас.
Како то објашњавате?
Да ли је то нешто што треба да објасним. -Да, требате.
Морала сам да се вратим.
Нисам сигурна да ли се иједна од њих вратила.
СВЕТИОНИК
БЕСМРТНИ ЖИВОТ ХЕНРИЈЕТЕ ЛАКС
Мислио сам да сам човек.
Имао сам живот.
Људи су ме звали Кејн.
А сад нисам толико сигуран.
Ако нисам био Кејн, ко сам био?
Јесам ли био ти?
Да ли си ти био ја?
Моје месо се помера попут течности.
Мој ум се...
једноставно ослободио. Не могу то поднети.
Не могу то поднети.
Да ли си икад видео како експлодира фосфорна граната? Светле су.
Заштити своје очи.
Ако икад изађеш овде, нађи Лину. -Наћи ћу је.
Не.
Пет, четири, три, два...
Не, не. Не.
Боже. Не.
То је последња фаза.
Нестао у хаосу...
Недокучив ум...
А сад светионик. Сад море.
Др Вентрес?
Лина.
Разговарале смо.
Шта смо рекле?
Да сам морала знати шта је унутар светионика.
Тај моменат је прошао.
Сад је у мени. -Шта је у вама?
Није попут нас. Оно је различито од нас.
Не знам шта жели. Или да ли жели.
Али рашће, све док не обухвати све.
Наша тела и умови биће раздељени на своје делове док
ништа не остане.
Уништење.
Не, не. Не!
Значи то је био ванземаљац.
Можете ли описати ванземаљчеву форму?
Не. -Да ли се састојало од угљеника или...
Не знам.
Шта је хтело?
Мислим да није ништа хтело. -Али напало вас је.
Имитирало ме је. Ја сам то напала.
Нисам сигурна да ли је уопште знало да сам тамо. -Дошло је овде с разлогом.
Мутирало је нашу околину, уништавало је све.
Није уништавало.
Мењало је све.
Стварало је нешто ново.
Шта је стварало?
Не знам.
Тим је дошао до светионика пре неколико сати. Остао је само пепео.
Ако је оно што сте срели некад било живо, сад изгледа да је мртво.
Хоћете ли ми рећи шта се десило мом мужу?
Кад је Светлуцање нестало,
његов крвни притисак се стабилизовао и пулс је почео да расте.
Неколико сати касније, не само да је био будан, био је разуман.
Још је у изолацији, очито. -Као и ја.
Ти ниси Кејн,
је ли?
Не бих рекао.
Јеси ли ти Лина?
Превео: Бамбула
УНИШТЕЊЕ
Преузето са www.титлови.ком